כולם ידעו כמובן. כולם ירכלו.
כן, שנה טובה. - אני שמחה שבאתם.
תודה. שנה טובה גם לכם.
אני לא מסוגלת להסתכל עליהם. אני לא מסוגלת להסתכל על אף אחד.
למען השם, אל תביטי לגן.
מה... - ארבע שעות.
עד חצות?
עד שיהיה סביר לבקש מכולם ללכת.
באמת?
אמרתי לך.
לורד וליידי בריטלסי.
הוד חסדך, אנחנו שמחים מאוד שבאת.
תודה שפתחתם בפנינו את ביתכם היפה.
ואני מאחל לכם שנה טובה.
טוב, לפחות אנחנו לא האנשים הכי מבוישים כאן.
אבא שלו יתהפך בקברו. להתחתן עם ממזרה.
את מאמינה שהוא בכל זאת מתחתן איתה?
זו כנראה באמת אהבה.
או מעשה כשפים.
אולי היא נושאת ברחמה ממזר משלה.
אני הולכת לחפש את החברות שלי.
מבוסס על הרומן מאת אדית וורטון -
הנה אתה. - תסלח לי.
התחלתי לשכוח איך נראה פרצוף מוכר.
שמתי לב שלא התקבלת בסבר פנים יפות.
זו בטח תחושה מוזרה.
קיוויתי שהחברה תגיב כמוני לשושלת של נאן.
לצערי לא כולם אדיבים כל כך.
התמזל מזלה של נאן להתאהב בגבר אדיב ואכפתי כל כך.
ובעל האמצעים להתעלם מהסוד שלה.
אני מתעלם ממנו כי הוא חסר חשיבות עבורי. לא מפני שאני יכול להרשות לעצמי.
כמובן. דאגות כלכליות הן דבר חסר חשיבות אם מעולם לא סבלת מהן.
ג׳ין לא נוכחת הערב?
אז מה שלום נאן? היא מסתתרת מפני כל המתנשאים?
נאן עם חברות שלה.
יפה מצידך להביע דאגה. אבל אני מכיר את ארוסתי טוב ממך.
כמובן.
אבל אני מכיר את תחושת חוסר השייכות.
דבר נוסף שזר לך לחלוטין.
שלום, גבירותיי וגברים יפים.
היי!
ברוכים הבאים לחגיגה שלנו.
שנה טובה לכולם. - לחיים.
ובכן, ליידי בריטלסי בהחלט השתנתה.
את יודעת, הדבר המשעשע הוא שהיא לא השתנתה.
קונצ׳יטה! - לא!
בנות, אני אשמה שמארגני המסיבה חשבו שאני משכנעת?
אני חייבת ליהנות כשאפשר.
את מסוגלת לחשוב על משהו שהם ישנאו יותר מזה?
אני אשתה לכבוד זה. - לחיים.
כן. - נשתה לכבוד זה.
את נהנית?
מתייחסים אליי כמו לכלב משוטט שאימצת בטוב ליבך.
מעתה ואילך אהיה הקלון של אבא שלי.
כלל וכלל לא. בעוד שבוע את תהיי הדוכסית מטינטאג׳ל
ותזכי לכל הלגיטימציה ולכבוד שהיית רוצה.
לא, אלה יהיו הלגיטימציה והכבוד שלך. הייתי רוצה קצת לגיטימציה וכבוד משלי.
טוב, כבוד צריך להרוויח.
עבדתי קשה כל חיי כדי להיות האדם שאנשים רצו שאהיה.
אני רגיל לרכילות, כמובן.
פשוט עד לאחרונה הרכילות הייתה...
מחמיאה?
אני מצטערת אם הרסתי את המוניטין שלך.
לא הבהרתי היטב בחג המולד שאני אוהב אותך?
ושהחלטתי לחלוק את המעמסה איתך יחד?
זה מה שאתה רואה בי? מעמסה?
את בכוונה מפרשת לא נכון את דבריי.
למה את לא מכירה תודה?
נאן, את שוכחת שברגע שחשפת את הסוד שלך בחג המולד,
אני מייד בחרתי להבליג. - איך אי פעם אוכל להודות לך?
מה הם עשו לבית? זה נראה כמו קרקס.
קונצ׳יטה שוב הצליחה להביך את הוריי.
ג׳יני?
יקירתי, אל תהיי מתוחה.
אני לא חושבת שנזכה לקבלת פנים חמה.
נחמם זה את זה.
ואני תמיד אהיה לצידך. האם זה מספיק?
מספיק בהחלט.
אני מתארת לעצמי שאת אחת האמריקאיות.
אני האמריקאית המקורית.
ובכן, תוכלי לבקש מהחברה שלך למצוא מקום אחר
מלבד השירותים כדי לבכות בו?
נוצר בגללה תור.
תודה. תסלחי לי.
נאן, תפתחי.
את שם? נאן?
נאן?
היי.
יקירתי.
אני מרגישה מטומטמת. ברור שכולם ישפטו אותי.
והם לא שופטים רק אותי. הם שופטים את תיאו.
אבל אנחנו לא.
נכון מאוד.
אוקיי, נאן, לא נצא מהאמבטיה הזו לפני שמצב הרוח שלך ישתפר.
ניסיתי לספר לך על אימא שלי מאה פעם.
וכשכולם גילו בחג המולד חשבתי שזה יהיה הסוף.
אני מניחה שהיינו עסוקות כל כך במחשבות על בעלים שהתרחקנו זו מזו.
אנחנו לא רחוקות עד כדי כך זו מזו.
לא, לא.
נאן. לא, לעולם לא. לעולם לא באמת נתרחק זו מזו.
אוי, אלוהים.
השירותים תפוסים.
ג׳יני.
נאן.
מה שלומה?
מעולה.
שלום. התגעגעתי אלייך.
אני שמחה שהם חזרו.
אתה חושב שאימא ואבא אי פעם דגדגו אותנו ככה?
אני לא יודע.
אני לא חושבת.
לפעמים הייתי מעמידה פנים שגברת טסטוואלי הייתה אימנו האמיתית.
זה לא היה קשה. היא עשתה את כל הדברים שאימא עושה.
מעולם לא היה לנו את זה, נכון?
אולי בגלל זה היינו קשורים אליה כל כך.
בעיקר אתה. - זה לא...
זה היה מבלבל מאוד בעיניי בזמנו.
ואני תוהה אם זה היה מבלבל גם בעיניך.
היית צעיר מאוד. היית ילד.
כל הבקרים שבהם גיליתי שלא ישנת במיטתך.
זה לא היה תפקידך לחפש אותי, הונוריה.
זה בסדר. זה בסדר.
היי, היי.
זה בסדר.
היי.
אני נזכרת לעיתים קרובות באותו קיץ, כששיחקנו במחבואים.
תמיד היית חושף את המחבוא שלך. אתה זוכר?
התחלת לצחקק ברגע שידעת שאני קרובה.
אבל אז היא הגיעה, ולא רצית לשחק עוד.
אני לא חושבת שראיתי אותך צוחק מאז, עד שפגשת את קונצ׳יטה.
נאן.
ראית מי פה?
אבא, בדיוק דיברתי עם וירג׳יניה על כל אוכלי הנבלות האלה שהורסים את רצפת העץ
רק כדי להביט במעין דוכסית בזויה.
כן, כל הכבוד.
בני, אני רוצה שאתה תעשה את ״הצעד הראשון״.
אבל מה עם ריצ׳רד?
הוא משוטט כמו ברווז צולע או כמו בחורה מבולבלת.
אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לתת לו לעבור ראשון את מפתן הבית במצבו.
אלוהים יודע איזה מזל רע הוא עלול להביא.
אני הולכת לשירותים.
אני אתגעגע אלייך.
סליחה.
אימא. - יקירתי, רצינו להפתיע אותך.
חשבתי שתגיעו רק בשבוע הבא.
זו ההפתעה.
איפה נאן? התגעגעתי לשתיכן.
אימא, אני...
ג׳יני, מה יש? מה קרה?
ג׳יני.
אז כולם יודעים.
אבל האמת שהבעיה נפתרה על הצד הטוב ביותר.
תיאו ג׳נטלמן, והחתונה בכל זאת תתקיים.
והאמת היא שאני בטוחה שנאן שמחה מכך שזה התגלה
ומהאכפתיות שתיאו הפגין.
אז אולי באמת הכול קרה לטובה.
אולי.
טוב, ג׳יני, תמיד אהבת לדבר.
אני מצטערת אם הבכתי אותך, אימא.
אבל באמת עשינו... אני באמת עשיתי מה שחשבתי שהיה חשוב...
אני לא נבוכה. סיימתי להיות נבוכה.
מעולם לא התכוונתי לפגוע בך.
אבל התכוונת לפגוע באחותך, וזה שובר את ליבי.
זה לא מתאים לג׳יני שאני מכירה. אני לא מבינה.
אוי, נאן.
איך את מרגישה לגבי המצב הזה? אני מצטערת כל כך.
זה בסדר. החברות שלי דאגו לי.
מתוקה.
בהיעדרות המשפחה.
אז... הדוכס עדיין רוצה להתחתן איתך, הא?
מר ״איש טוב״.
כולם מדברים עלינו.
טוב, אנחנו ראויים לכך שידברו עלינו.
אבל את מאושרת?
גאי. גאי.
זה גאי ת׳וורט. הוא החבר הכי ותיק של תיאו.
אלה הוריי. - אין צורך. לא, אני סתם מישהו.
אני שמח לפגוש אתכם. - גם אנחנו.
טוב, כל חבר של הדוכס הוא...
אתה עדיין צריכה עזרה עם העבודה ההיא?
כן, אני צריך עזרה. תודה. - כן. אוקיי.
נתראה בקרוב.
אז, סוף טוב, הכול טוב.
טרייסי, היא מעמידה פנים. כמו כולנו.
אתה תמיד מכיר את נקודות התצפית הכי טובות.
אל תיתני לרכילויות לגרום לך להתבייש במי שאת.
גברת סנט ג׳ורג׳.
ליידי בריטלסי. איזו מסיבה אלגנטית.
תודה רבה.
הפעם היא...
קולונל, תואיל בטובך להביא לנו משקאות?
אה, כן. כן, בוודאי.
אני רוצה לציין שאם השמועות נכונות,
לרוזן מלסטר היה לפחות ילד ממזר אחד.
אך הרוזן לא נראה בציבור כבר יותר מעשור.
כמה אמיץ מצידך להראות את פנייך בהתחשבות בנסיבות.
אני מתפעלת מכם האמריקאים, מהיעדר הבושה שלכם.
אני לא מתביישת.
ככה צריך. כל הכבוד לך.
גברת סנט ג׳ורג׳. ברוכה הבאה. תואילי לרקוד איתי?
בשמחה.
אני מצטערת מאוד על כל המבוכה
שמשפחתי גרמה לך.
את לא צריכה להתנצל על דבר, גברת סנט ג׳ורג׳.
ובקרוב תהיי אימא של דוכסית
ולא תצטרכי לתת דין וחשבון לאף אחד.
את בוודאי מותשת.
לא קל לשאת בעול החטאים של מישהו אחר.
יהא העול שנאלצתי לשאת ככל שיהא, אני צריכה להזכיר לעצמי
שהוא קל כמו נוצה בהשוואה למה שנכפה על נאן.
אני מקווה שאת יודעת שאני לא סתם מתחתן עם בתך.
אני גם מאוהב בה.
זה כל מה שאי פעם רציתי בשביל שתי בנותיי.
ולעצמך?
מה רצית לעצמך?
כמה אתם אוהבים להסתתר כאן.
הדרמה הבלתי פוסקת, ריצ׳רד. למדת את זה מאשתך.
קדימה. קום. אתה צריך להתלבש. קדימה.
קדימה.
אימא, אני צריך לומר לך משהו.
זה יכול לחכות, בבקשה? כולם שם גונבים לי את כלי הכסף.
לפני הרבה שנים, כשהעסקת אותה...
היה לי...
רומן,
אני מניח, עם גברת טסטוואלי.
היו לנו יחסים אינטימיים.
חשבתי שאנחנו מאוהבים, אבל אני מתחיל לתהות...
כשאני חושב על זה כיום, זה מבלבל, בלשון המעטה.
ו...
היא מבקשת כסף הפעם?
ידעת?
מי לדעתך שכנע אותה לעזוב בפעם הראשונה?
אבל לא אמרת לי כלום. לא דיברת איתי.
אני אימא שלך. - ואני הייתי ילד.
ריצ׳רד, אימהות לרוב לא מדברות כלל עם בניהן בחברה מתורבתת.
שלחתי אותה לדרכה לפני שעשית משהו מטופש,
כמו להציע לה נישואין, דבר שלא היה הורס רק את המוניטין שלך,
אלא גם את המוניטין של אחיך ושל אחותך.
שחס וחלילה חייהם לא יהיו קצת פחות נעימים.
אני לא רוצה לשמוע עוד את הרחמים העצמיים המייגעים האלה.
ועכשיו מספיק, בבקשה.
אתה גבר.
הגיע הזמן שתתנהג כמו גבר.
תתיז מעט מים על פניך, ונתראה למטה.
שמונה, תשע, עשר.
כאן.
אוקיי...
אין לי מושג.
מי אתה?
מעניין שאת לא מזהה אותי בעוד אני מזהה כל סנטימטר מגופך.
קודם הרסת את חייה של נאן
ועכשיו את עומדת מנגד ומאפשרת לבעלך להשפיל אותי שוב.
ליזי. - חשבתי שאת זקוקה להגנה,
אבל את רעה בדיוק כמוהו. נועדתם זה לזה.
ליזי.
כולם כאן מתוחים בחברתנו
או צוחקים עלינו.
קדימה. תמצאי את המעיל שלך.
אנחנו הולכים. - עדיין לא חצות.
לא מעניין אותי. נמאס לי מכל ההתלחשויות.
ונראה שכולם מתעלמים ממני בכל מקרה.
אני רוצה ללכת. - אבל מה אני רוצה?
סליחה?
מאין לי לדעת, פטי?
אי פעם שאלת? אפילו פעם אחת?
אכפת לך בכלל?
בבקשה, אנחנו יכולים פשוט לחפש את המעילים שלנו?
אני לא עוזב בלעדייך.
אבל טרייסי...
אני עוזבת אותך.
יקירתי, בלעדיי אין לך כלום.
לא נכון. לא עוד.
לא שמעת? הבת שלי מתחתנת עם דוכס.
אני אהיה אימא של דוכסית,
ויהיה לי כוח שלא ניתן לקנות בכסף.
הכוח לעזוב אותך.
אוקיי, פטי...
תקשיבי, שנינו עייפים מאוד אחרי נסיעה ארוכה מאוד.
שתינו יותר מדי שמפניה, ועכשיו כל הבלגן הזה.
אז בבקשה, בואי...
בואי נלך לישון ונוכל לדבר מחר.
אני לא אדבר יותר.
ואני לא אעמיד פנים שאני צוחקת מהבדיחות שלך
או שאני מסתובבת בכל פעם כשאיזו בחורה צעירה ויפה מושכת את תשומת ליבך.
תמיד הייתי ראויה ליותר מזה.
אבל הבנות שלי תמיד היו בראש סדר העדיפויות.
ולא משנה כמה חסרת חשיבות גרמת לי להרגיש,
דאגתי שהן ירגישו הכי חשובות.
ועכשיו הן תומכות בי...
דבר שמעולם לא עשית.
אחרי שנאן תתחתן ונחזור לניו יורק,
שיהיה לך ברור, אני אתגרש ממך.
זו הפעם הראשונה שאני חוגגת את השנה החדשה באנגליה.
כמעט חצות. לכי לחפש את ארוסך.
התארסתי כדי שאוכל להמשיך להיות מי שאני.
אז זה מה שאת, אדם שמשקר ושמאכזב.
שכחתי שלגרום לאחרים להרגיש נחותים הוא הבילוי המועדף עלייך.
הייתי בסדר גמור לפני שפגשתי אותך.
מעולם לא חשבתי שאולי אני מיוחדת.
הוריי מעולם לא שיקרו לי ואמרו לי שאולי יום אחד אהיה נחשקת.
הכרתי את המגבלות שלי, והשלמתי איתן.
אבל אז את הגעת...
וגרמת לי להרגיש ממש...
אני שונאת אותך על כך שגרמת לי להרגיש שאני יכולה להיות נאהבת.
דאגתי לך, אבל אני רואה שמצב הרוח שלך השתפר.
היינו למעלה ורק... - הסתכלנו על הנוף מהגג.
ראית אותו?
לא.
הוא די מדהים.
אני בטוח.
שלוש דקות. מהר.
קחו את המעילים שלכם לפני צלצול הפעמונים כדי להימנע מהמהומה.
שנלך? - תתקדמי.
נזכרתי שאני צריך לשוחח על משהו עם חברי הטוב ביותר.
אז... החתונה...
זה בהחלט קשור לחתונה.
וליתר דיוק לאשתי לעתיד ולקושי שלך להתרחק ממנה.
נאן ואני חברים.
אתה ואני היינו חברים המון זמן, לכאורה,
ומעולם לא שלחת לי מברק שבו הצהרת על אהבתך.
ידעת כל הזמן ולא אמרת?
נכון.
אני הנבל,
לא האדם ששולח מכתבי אהבה לארוסתו של חברו הטוב ביותר.
טוב, זה לא עבד. היא בחרה בי.
האומנם?
מתחילים!
עשר, תשע - עשר, תשע...
שמונה, שבע...
שש, חמש...
ארבע, שלוש...
שתיים, אחת.
שנה טובה!
ברוך הבא.
תתרחק ממנה!
שנה טובה.
הוא התחיל. - אתה זרקת אוכל.
אתם בני חמש? מה קורה?
המברק ששלחתי, הוא לא נעלם.
הוא קרא אותו והסתיר אותו ממך.
חשבתי שהוא נועד לי,
מחברי הוותיק ביותר.
לא דמיינתי שהוא יהיה אישי כל כך.
אבל לא מסרת לי אותו?
מה היה כתוב בו?
אני לא חושב שאנחנו צריכים... - תגיד לה.
אתה רוצה שאספר לה?
מספיק עם הסודות. אתה בהחלט צריך לספר לה.
אני בקושי... - תספר לה!
אני חושב שזה משהו כמו...
״נאן היקרה שלי...״
״נאן היקרה שלי.
בשנה האחרונה למדתי רבות על צער,
אך לאחרונה... אני לא ממש מצליח להסביר למה...
אני מרגיש שאיבדתי אותך כשמעולם לא היית שלי.
אני תוהה אם זה מכיוון שההפך הוא הנכון.
שחלק ממני...
חלק ממני...״
״תמיד.״ -״תמיד היה שייך לך.״
כוונתי הייתה שליבי שייך לך.
תמשיך.
״ועכשיו בגלל ה...״
״ועכשיו בגלל מורך ליבי, לעולם לא אהיה שלם.
היה בינינו חיבור חזק כל כך, נאן. נכון?
אבל אני לא מוצא שלווה מחשש שאת חושבת שלהיעלמות שלי
בראנימיד היה קשר אלייך.
אני חלש, ואני מבולבל, אבל נאן, האהבה שלי אלייך איתנה.
מה שהתחיל כתוכנית המטופשת של אבי
להצלת הבית הפך לתסבוכת של תחושות אשמה ברגע שנפגשנו.
כי נאן, רגשותיי כלפייך היו בלתי מתוכננים לחלוטין.
הדהמת אותי.
יש חשיבות לכך שנולדת מחוץ לנישואין...
אבל רק מפני שזה חלק ממי שאת.
ואת פשוט מושלמת.
שלך לעולמים, בהבנה שלעולם לא תהיי שלי...
גאי.״
קראת את זה בניו יורק?
כבר החלטת להתחתן איתי. - ידעת? על אימא שלי?
ולא אמרת כלום?
כן, אני... נאן.
זה ריצ׳רד.
לאן, גברתי? - סליחה?
לאן את רוצה להגיע? - אתה יכול פשוט לנסוע?
נאן. תעצרי.
נאן. נאן. - איך יכולת לא לספר לי שידעת?
אמרתי לך ואמרתי לכולם שלא משנה לי איך הגעת לעולם.
זה חלק ממי שאת ואני התאהבתי... - זה משנה לי.
לא עצרת לחשוב שאילו יכולתי לדבר איתך...
הייתי מבועתת מכך שתגלה. לא הפסקתי לחשוב על זה.
ואתה ידעת כל הזמן.
חשבתי שאני עושה לך טובה.
נשמע כמו תמצית היחסים בינינו.
אני אמור להתנצל על כך שניסיתי להיות אדיב?
זו לא אדיבות. זו שתיקה. כל המדינה הזו מעדיפה שתיקה.
אתה לא איזה דוכס אצילי שסלח לי ברגע שהוא גילה.
אתה דוכס חשאי ששמר על שתיקה במשך חודשים,
ומעולם לא חשב שיעזור פשוט לומר את זה.
עכשיו את מאשימה אותי בשמירת סודות.
אני לא מאשימה אותך, אני... - זה לא היה מקומי לספר לך.
מה הייתי אמור לעשות? להתעמת אותך? להביך אותך? או לכבד את הפרטיות שלך?
הבחירה לשמור את הסוד או יום אחד לחשוף אותו הייתה בידייך.
אני הכרזתי בפומבי על אהבתי הלא מסויגת אלייך...
אבל אני לא אילחם על מישהי שעמוק בפנים
לא אוהבת אותי באותה מידה.
לאיזה חלק ממה שהיה כתוב במברק
את באמת מגיבה?
את מאוהבת בו?
זה לא קשור לגאי.
האמת שזה לא קשור גם אליך. זה קשור בי.
הכול קשור בך?
דיק? מה אתה עושה?
הייתי עולה לפה כשהייתי צעיר יותר.
כשהייתי בודד או כשכעסתי. כלומר עליתי לפה לעיתים קרובות.
לא הייתי צריך להביא אותך לכאן. לא הייתי צריך לתת להם להתקרב אלייך.
למי?
להורים שלי.
הם מדכאים אותך בשתיקה שלהם.
ככה הם תמיד היו.
ואני מניח שבזמנו...
רציתי קצת תשומת לב.
אני מצטער כל כך על ההתנהגות של המשפחה שלי.
זה בסדר. אני המשפחה שלך עכשיו. נתקעת איתי.
נאן, אני... - התכוונת לזה?
התכוונת למה שכתבת במברק?
התכוונתי לכל מילה.
התכוונתי לכל מילה כשכתבתי אותו.
ועכשיו?
את בחרת בתיאו.
זו לא תשובה.
המשכתי הלאה. לא הייתה לי ברירה.
הצעתי לג׳ין להינשא לי.
אני חושב שנלמד לאהוב זה את זה.
את ואני צריכים להמשיך הלאה עכשיו.
אני הולך.
ג׳יני?
איפה את, ג׳יני? ג׳יני?
ראית את ג׳יני?
לא מאז הפעמונים, לא.
הנה את. מה לכל הרוחות עשית בחוץ?
צפיתי בזיקוקים.
ואיך הם היו?
רחוקים מאוד.
מתי הייתה הפעם האחרונה שעשית את זה?
מתי ראיתי אותך מורח בשר על הפנים?
מתי נקלעת לקטטה.
אלוהים. לא מאז...
הנרי ברטון. - הנרי ברטון.
אני עדיין חושב שהייתי יכול לנצח אותו בעצמי.
אין ספק.
אבל הוא היה גדול יחסית לילד בן 12.
הוא היה ענקי.
כמעט 182 ס״מ. - יותר בכיוון ה-213 ס״מ, לפחות.
אילו הוא היה 182 ס״מ הייתי מתמודד איתו.
אתה תמיד דאגת לי.
וזו הייתה טעות מצידי לשלוח את המברק.
זו הייתה ממש טעות... והייתי ממש שיכור.
הייתי צריך לפנות אליך במקום, ולא פניתי.
אני מצטער.
להתראות.
הוד חסדך.
תשמור על נאן.
תרגום: גלעד וייס