Homseks. Su pulmapäevaks.
See on nii peen.
Kui arvad, et püüan sellega homse päeva
ajaloolist tähtsust rõhutada ja sind samal ajal hirmutada,
siis on sul täiesti õigus.
See on selgelt õnnestunud.
Täna on Theo õhtu nael.
Võid vaikselt tema kõrval seista.
Mõistagi on see su töö.
Naeratada ja vahest lehvitada.
Õnnistada oma kohalolekuga veidrat talupidamisega seotud autasustamist.
Ent otsused, isegi need, mis teid mõlemaid mõjutavad,
pole nüüdsest enam sinu teha.
Ma pole koletis, Nan.
Meeldisid mulle väga, kui me tutvusime.
Aga sa valetasid meile.
Sinu käitumine jõulude ajal,
sinu otsus rääkida, kui su arvamust polnud küsitud...
See, kuidas sundisid Theot eirama... - Ma pole Theot millekski sundinud.
Nägime ta isaga palju vaeva suguvõsa maine ehitamiseks.
Ja ma ei ürita...
Theodore raiub, et ta ei mõtle abielu osas ümber.
Nii et homme võõrustame tähtsaimat pulma sellel hooajal,
vahest isegi aastakümnel.
Kui sa praegu meelt muudaksid,
eriti nüüd, kus su taust on nii laialt teada,
saaks Theost naerualune.
Ja kui minu aus, truu ja heasüdamlik poeg muutuks naerualuseks,
murraks see mu südame.
Ent kui see juhtuks Tintageli hertsogiga,
õõnestaks see tema positsiooni elu lõpuni.
Kahkvel pruut pole midagi uut.
Andsin sulle esimesel jõulupühal võimaluse lahkuda ja sa keeldusid.
Nii et nüüd pead pulmaeelsest pabinast üle saama,
tiaarat kandma ja kindlalt tema kõrval seisma.
Nagu hertsoginna.
EDITH WHARTONI ROMAANI AINETEL
Teie järel, daamid.
Nan.
Suu lahti. - Anna minna!
Nan! Nan!
Jaa! Oh heldust.
See oli valus.
Homme saab see kõik sinu omaks.
Peaksime lõpetama teineteise vältimise.
See siin.
Tänane õhtu.
Miski ei tekita sellist tunnet, mida pulmaeelsel õhtul tundma pead.
Usun, et laulatuste kohta räägitakse palju jaburat.
Sellest, kuidas pead... - Kas armastad Guyd?
Ei.
Kas tahad endiselt abielluda?
Homme küsitakse seda sinult.
Oleme sinuga piisavalt stseene tekitanud.
Ja, Nan, ma armastan sind.
Aga ma ei oota siin homme kirikutäie rahva ees.
Mitte siis, kui sa kindel pole.
Nii et soovin hommikul sinu otsust kuulda.
Vaatan homme pealt, kuidas mu poeg abiellub.
Astun seejärel kõrvale ega ole enam Tintageli hertsoginna.
Mul on raske oma uue tiitliga leppida,
kuna leskhertsoginna on minu jaoks mu eakas ämm.
Ent võtan uhkusega uue rolli vastu,
kuna see tähendab, et mu poeg on täitnud oma sünnijärgse ülesande.
Nüüd aga esitlen teile hertsogit.
Lordid, daamid ja härrad, tänan kõiki tulemast.
Tänan oma ema,
kuna ta nõustus jagama mu elu kõige tähtsama naise tiitlit.
Ent homme...
Vabandust.
Vabandage mind. Vabandust.
Vabandage. Vabandust.
Homme tervitab Tintagel uut ajastut.
Ja mina tervitan naist,
kellega loodan veeta ülejäänud elu.
Kelle jõudu, vaprust ja visadust oleme juba näinud.
Ja kes kahtlemata
näitab peagi oma pühendumust, truudust ja soovi teenida.
Uus Tintageli hertsoginna,
minu kõrval, nagu eelmine seda olnud on.
Teile on kiri, leedi Marable.
Aitäh.
Tead, et võin lihtsalt siia jääda, kuniks lahkud.
Ma ei lahku.
Nan, ma tahtsin...
Ma ei taha su vabandusi kuulda.
Mul on su üle hea meel.
Theo on džentelmen ja ta hoolitseb su eest.
Mu eest pole vaja hoolitseda.
Me kõik vajame seda. Vahel.
Jinny, su maailmas on kindlasti külm ja üksildane.
Mõtled vaid endale ja kogu lugu.
Kui laevalt maha astusime, soovisid vaid leida abikaasat.
Ja kui see juhtus, sai sinust täiesti uus inimene.
Su nägu on muutunud ja ma ei suuda seda vaadata.
Läheme homme Šotimaale, jäädavalt.
Homme pärast laulatust. Tõld on juba pakitud.
Ja mida Šotimaa muudab?
Oled niigi sedavõrd kaugel.
Vabandage mind.
Chita.
Käisin Minniet vaatamas ja ta magas käed pea kohal.
Armastan teda nii väga.
Ta oli ikka alles? Beebi.
Ta nimi on Minnie. Ja ma käisin teda vaatamas.
Beebid on targem jätta magama või end tühjaks nutma.
Aga täiskasvanud?
Honoria, kas tuled meiega dringile?
Honoria seisab meeleldi siin ja imetleb ruumi, tänan.
Tal pole vaja endale tähelepanu tõmmata.
Vabanda. Kas Honoria võib ise rääkida?
Ja kas sa pead Conchitale ebamugavust tekitama?
Su naine peab veel õppima, kuidas ajame selles riigis selja sirgu,
kui oleme silmitsi... - Selja sirgu?
Ma pole iial selga sirgu ajanud,
välja arvatud eelmisel suvel Conchitaga New Yorgis.
Tegelikult tunnen ka praegu imelikku tunnet oma õlgades.
Mis see on?
Paistab, et see võib väärikus olla. - Ole nüüd.
Ema, sa pole terve elu minu vastu huvi tundnud.
Oled valinud vaikimise.
Me taandume kõigest sellest.
Nii et viin hea meelega teie kodust viimsegi kübeme rõõmu ja kära.
Minu pere pole enam osa teie perest.
Õnn kaasa, kui tahad omaette hakkama saada.
Ma katkestan sidemed, ema.
Täielik rahaline sõltumatus mõlemal pool.
Ma sean oma pere esikohale.
Ja ära püüa nüüd mu vastu huvi tunda,
sest ma ei kavatse täna oma naisega eriti sirge seljaga käia.
Soovid midagi lisada, mu arm?
Ma pole eal te poega rohkem armastanud.
Toon sulle joogi. - Too see kohe.
Uneaeg. Pidu on läbi. - Mida? Mis lahti?
Su sõber tekitas jälle stseeni.
Palun, ma tahan... Ma... - Virginia, jäta. Lõpeta... Jinny?
Jinny?
Jinny.
Nüüdsest oleme vaid kolmekesi.
Võime oma maja osta. Võime pikki perioode Euroopas veeta.
Conchita. See tunne, kui sind ei paina kohustused ega ootused...
Dicky...
Kõik on läinud. Kõik.
Mis mõttes?
Siin on isa vabanduste nimekiri, kuid seis on selline,
et ta suur investeering...
Ta tegi mõningaid vigu ja kaotas kogu oma vara.
Meie vara.
Perega sidemete katkestamine olnuks tore, kui meil oli raha.
Aga millest me nüüd elame?
See pole kerge.
Aga ma armastan sind. Mis muu loeb?
Võime mida iganes teha. - Jah.
Võime otsast alustada. Oleme täielikult vabad.
Jah! - Neist kõigist.
Ei mingit raha ega sidemeid. Ainult meie.
Ainult meie ja Minnie. - Saame elada.
Saame kolmekesi lihtsalt elada.
Ta magab.
Liigne palavus ja kära, muud midagi.
Taoline üritus on sageli liiast
tema seisundis naisele.
Õnnitlen teid mõlemaid.
Soovin, et sa ei... - Ma mõistan. See uudis on sinu avaldada.
Teeskled endiselt peavalu?
Patti, peaksime olema seitsmendas taevas. Mõlemad tütred on tiitli saanud.
Ja meie sinuga oleme Madison Avenue hertsog ja hertsoginna.
Kogu maailm kadestab me perekonda.
Meie perekonda pole enam.
Tüdrukud jäävad Inglismaale ja mida meie teeme, Tracy?
Mida iganes süda soovib, Patti.
Usun, et olen ainus, kellele see midagi uut on.
Patti, kui soovid seiklusi, siis hetkel, kui naaseme New Yorki,
korraldame... - Mu koht pole New Yorgis!
Olen piisavalt pidudel su publikut mänginud.
Minust pole iial sulle piisanud.
Aga muutunud on see, et sinust ei piisa enam mulle.
Ma ei karda lahutusega kaasnevat skandaali.
Hertsoginna ema staatusega kaasnevad valikud ja kutsed.
Ja saan kõik seiklused, mida hing ihaldab.
Patti, me oleme...
Ma tahtsin sinuga rääkida.
Jah, vajan napsi.
See riik on tema pähe mingeid mõtteid istutanud.
Mu peas on need alati olnud.
Alles nüüd mõistan, et inimesed tahavad neid kuulda.
Kas kahetsed isaga abiellumist?
Ei, sest mul poleks siis teid, aga nüüd pean ma...
taas oma sädeme leidma.
Kas sa mõistad?
Usun, et näen juba seda sädet.
See on tänu sinule.
Sinu abielu Theoga lubab mul taas mina ise olla.
Isegi lahutus ei suuda hertsoginna ema seltskonnast välja heita.
Millest sa rääkida tahtsid?
Asi on...
Annabel.
Oled sa ikka kindel?
Kas oled homse osas päris kindel?
Sa ei tohi kõige selle suurejoonelisuse juures tunda,
et sind survestatakse.
Ei, muidugi mitte.
Ja ma olen kindel.
Ma pean lihtsalt välja magama.
Homme näeme. Ma armastan sind.
Ma armastan sind.
Et oleksime järgmised.
Jah. Ühel hetkel. - Ja selle terviseks, mis pärast tuleb.
Meie jaoks see teebki asja toredaks.
Pärast laulatust saame olla need, kes me oleme.
Kuni tulevad lapsed.
Ma eeldan, et me...
Isegi mugavusabielu võib suguvõsa jätkata ja...
Kindla peale.
Mida me...
Näed nii hirmunud välja. Mis juhtus?
Selline ma olengi.
Olen alati sisimas selline olnud,
aga ma ei taha enam selline olla.
Tunnen end katkisena.
Mis mõttes „katkisena“?
Kui olime väikesed,
vaatasite teistega poisse ja tundsite liblikaid kõhus,
nagu Harry Hamiltoniga.
Mäletad, kuidas kõik õhetasite?
Harry Hamilton oli linna kiireim jooksja.
Minu puhul tean, et Harry pidanuks minus liblikaid tekitama.
See on normaalne.
Aga seda ei juhtunud.
Mul tekkisid need tunded...
Mul tekivad need tunded tüdrukute vastu.
Ma olen üritanud olla nagu sina, aga ma ei ole.
Ema sattus mulle ükskord peale.
Olin New Yorgis toatüdrukuga.
Ema vaatas mind nagu koletist.
Mabel, mul on kahju.
Mida ta ütles?
Ta jalutas lihtsalt minema, nagu ma oleks tühi koht.
Mabel, kuula mind.
Kuula mind, sa räägid...
armastusest.
Kuidas saab armastus vale olla?
Kui see tekitab su kõhus liblikaid,
siis oled täpselt see, kes olema pead.
Sa oled Mabel. Sa oled kaunis.
See ei tekita sinus vastikust? - Kullake.
See häbitunne...
Pead sellest lahti laskma.
Oled liiga kena, et õnnetu olla.
Aitäh, et mulle rääkisid.
Oota.
Millise toatüdrukuga? - Mitte Marthaga.
Ta on 80-aastane.
Me ei pidanud midagi varjama.
Ma tahtsin sulle rääkida.
Ometi paistab, et naudid minust eemaldumist, Jinny.
Sa ei taha, et su eest hoolitsen. - Ma ei tahtnud seda varjata.
Ma ei tahtnud... - Eeldan, et Nan teab?
Ei tea. - Beebi kohta?
Keegi ei tea. - On see minu laps?
Muidugi. - Tekib selline küsimus.
Miks muidu varjata?
Palun vabandust. Oleksin pidanud ütlema. Kas oled rõõmus?
Kas olen rõõmus?
Et mu abikaasa mulle valetab?
Pigem tunnen häbi.
Vabandust.
Guy.
15-aastasena oli siia nii palju lihtsam ronida.
Kas võime teeselda, et tegin seda elegantsemalt?
Theo arvab, et oled haige. - Ei arva.
Ei arva.
Katkestasin kihluse Jeaniga.
Ta väärib paremat.
Kui sina? - Kindla peale.
Aga peamiselt paremat kui keegi...
kes on lootusetult,
pöördumatult,
kõikehõlmavalt sinusse armunud.
Ära ütle seda.
Kui olen ameeriklastelt midagi õppinud,
siis seda, et oma mõtted tuleb valjult välja öelda.
Meie, inglased, joome tassi teed ja jätame kõik enda teada.
Aga seda? Tahaksin seda kogu maailmale öelda.
Heldeke, Nan,
veedan kogu sinust eemal oldud aja
üritades end veenda, et kujutan seda kõik ette.
Armastan sind nii palju.
Nii palju, et ma füüsiliselt vajan sind.
Siis olen sinuga, vaatan sinu nägu...
su nahka...
su kaela...
ja su suud.
Aga mis Theost saab?
Kuula mind, Nan.
Soovin üle kõige, et Theo oleks õnnelik.
Aga mitte nii palju,
mitte nii tuliselt, kui soovin sinu õnne.
Tahtsin küsida... Ma tulin... - Palun, ei.
Abielust on juba nii palju räägitud.
Heldeke. Ei.
Ma ei palu seda.
Kuula mind, Nan.
Usun, et see on igaveseks.
Heldus, tunnen seda igal hetkel.
Ma ei tunne midagi muud.
Ent praegu, ma... Praegu...
Las olla lihtsalt praegu.
Ma lahkun. Homme.
Sest ma ei suuda taluda mõtet teist koos.
Esmalt Brasiiliasse ja siis, kes teab?
Tahan näha paiku, mis olid mu gloobusel nööpnõelaga märgitud. Tule minuga?
Mida?
Mul on kohutav seda paluda, aga ma ei saa seda tegemata jätta.
Nüüd lihtsalt vaatad mind.
Ma ei saa aru, kas mõtled, et sa iial...
Jah.
Millele?
Jah kõigele sellele.
Keegi tuli.
Üks hetk.
Nan.
Nan, ma vist vajan sinu abi.
Jinny.
Hüva, ma kutsun ema. - Ei.
Ta läheb Seadowni juurde ega suuda end tagasi hoida.
Siis räägib ta isale. Ma ei saa... Mul pole kaua aega.
Ta saab peagi aru, et mind pole.
Hästi. Kõik on hästi. Olen siin.
Ta pole halb inimene. Ta pole seda. Ta lihtsalt...
Talle meeldib, kui kõik on kindlal moel.
See, kuidas ma räägin, riidesse panen,
kahvlit hoian või lahti riietun.
Talle meeldib, kui olen täiuslik. Ja ta saab nii vihaseks.
See on ilmselt minu süü... - See pole sinu süü.
See pole sinu süü.
Nan, asi on selles, et peagi pole me enam kahekesi.
Päriselt?
Talle ei meeldi, kui kellegagi suhtlen.
Mis siis, kui ma ei suuda oma last kaitsta?
Peame välja mõtlema... Läheme... - Ei, Nan. Ma ei saa.
Ta leiab mu kõikjalt üles. Ta on alati nii lähedal...
Kõik on hästi. See on...
Sa võid välja tulla.
Võid teda usaldada. Kõik on hästi. Ma luban, et kõik on hästi.
Mida ma teha saan?
Oota, laulatus... - Ma räägin Theoga.
Aga see pole hetkel oluline.
Peame su välja päästma.
Nan, ma ei usu, et saan omapäi hakkama.
Me tuleme sinuga.
Tule.
Mida te teete?
Miks sa väljas oled?
Ma ei leidnud sind kuskilt. Tulin vaatama, kas läksid jalutama.
Üldsegi mitte.
Tean, milline olla võid. Ma olin lihtsalt mures.
Leppisime Jinnyga ära.
Hea uudis, mu arm.
Tahtsin talle kabelit näidata, aga võime seda hommikul teha.
Jah. - Annan homse kohta teada.
Mine magama.
Seni aga oleme Jinnyga lähestikku koos.
Ma kannan tema eest head hoolt.
Head ööd.
Kelle mantel see on?
Ma ei tea. Nan haaras selle väljumisel kaasa.
Guy.
Võtan selle. - Aitäh, preili.
Vabandage.
Honoria.
Leedi Honoria Marable.
Kui suur see loss on?
Kui suur see kast on?
Tahaksin ikka sind näha.
Kui oled abielus, saame teineteisele kaugusest lehvitada.
Ma rääkisin Milesiga.
Ma ei abiellu.
Ma tean, et meie sinuga ei saa midagi sellist.
Me ei saa midagi nende maailmast. Mitte midagi.
Mitte nii, nagu väärime, aga kui oleme vaprad,
suudame ehk oma maailma luua.
Ja võibolla...
Võibolla on see parem.
Nad ei tea, kes me oleme. Kõik teised.
Aga nad ei peagi teadma, sest meie teame.
Me teame.
Kas ikka teame?
Me teame.
- Me teame.
Me teame!
Ei, see ei puuduta ema ees vabandamist.
See puudutab mind. Arstid... - Arstid?
Kardan, et asi on tõsine.
Olen piisavalt kaua su emaga abielus olnud,
et taluda valu, aga...
See on nädalate, mitte kuude küsimus. Neetud arstid.
Arstid ütlevad, et peaksin oma maised asjad korda ajama.
Mõistagi tähendab see, et sul on aeg vastutust võtta, vanapoiss.
Maavaldus, kõik töötajad ja puha on nüüd sinu päralt.
Mõistagi su ema ja õde loodavad su peale.
See aeg on käes, Richard.
Sinust saab lord Brightlingsea
ja Conchitast saab leedi Brightlingsea.
Võlgnen sulle vabanduse.
Loodan, et sa tead, et ma polnud eile mina ise.
Ma poleks tohtinud...
Ja mul on sulle üllatus.
Kas võiksime eilse õhtu unustada?
Usalda mind.
Kus isa on? - Me ei vaja teda.
Pruuti ega peigmeest pole.
Kujuta ette, kui nad ei tulegi.
Pruut on alati olnud ettearvamatu.
Jinny, ootan sind sees.
Minge. Peate mõlemad kohe minema.
Mis toimub?
Nan, mis plaan on? See pole... Mis toimub?
Jinny, kuula mind. See ei puuduta enam ainult sind.
See ongi emade kohus. Me peame minema.
Nan.
Eks ole?
Sul on aega, kuniks me kolm altari juurde jõuame,
enne kui ta märkab.
Alati hilinevad. Kõik marsivad oma trummi järgi.
Teie kõrgus, kas saame rääkida?
Me armastame sind. Teid mõlemaid.
Me peame minema. - Palun vabandust, Lizzy.
Teie kõigi käest. Kõige eest.
Kas te ei arva, et emadena oleme alati omapäi?
Nii et peame kokku hoidma.
Kes on esikohal?
Alati. - Alati.
Meie oleme esikohal. - Meie.
Tulge siia.
Ma armastan teid.
Ja ma ei saa teid kuidagi hoiatamata lasta teil oma poja alandust pealt näha.
Theo on hea inimene ja ma ei tahaks näha teda...
Ent Nan ei teeks iial kellelegi haiget, kui see poleks ainus õige teguviis.
Hüva, Mabel, mine esimesena.
See kõik on Nani jaoks liiga kiiresti toimunud, teie kõrgus.
Ja ta hoolib Theost väga.
Pärast uudist oma isa häbiteo kohta
on ta pidanud täiskasvanuks saama.
Aga ta on väga noor.
Kindlasti nõustute, et neile mõlemale on parem
vältida õnnetus abielus, eluaegses vangistuses, kannatamist.
Nan, kas Guy Thwarte paneb su südame kiiremini lööma?
Jah.
Ja pea ringi käima? - Jah.
Oled kindel, et tahad seda teha? - Muidugi.
Nii et ma usun, et Nan ei tule.
Annabel on tahtekindel neiu.
Jah.
Ja paistab, et ta soovib kindlalt oma õde päästa.
Kas sul laevapiletid on?
Tule. Roni peale. - Jinny,
õlad taha ja pea püsti, eks? Mine, Jinny.
Oota. Mis mõttes?
Guy hoolitseb su eest. Ma armastan sind.
Ühe tütre ohverdus
teise tütre vabaduse eest.
Ei! Nan, sa tuled minuga. Sa tuled minuga, Nan.
Ja puudun oma pulmast?
Nan, aga sa ei taha abielluda.
Pole iial tahtnud. Ja sa armastad Guyd.
Ma armastan sind ja valin alati sinu.
Nan.
Kõik laabub. - Nan!
Nan. Kuula mind. - Meil pole aega.
Sa võtad mind hingetuks. Ma loodan, et tead seda.
Tollest esimesest päevast saadik,
kui sulen oma silmad või isegi need avan,
näen ma alati sind.
Ma armastan sind. - Mina sind samuti.
Ja sügav, lakkamatu armastus peab võitma, kas pole?
Kuidagiviisi.
Hüva, sa pead minema. - Hüva.
Nan.
Nan, palun sind. - Ma hoolitsen ta eest.
Ja sina... - Ma hoian end, ma luban.
Palun sind, Nan.
Mul on nii kahju.
Mul on nii kahju, Nan.
Mõistagi on Nan tark tüdruk.
Ta mõistab Jinny teo tõsidust.
Noor neiu põgeneb oma abikaasa eest ja võtab kaasa ta sündimata lapse...
Lapse?
See ei õnnestuks iial. See ei saaks juhtuda.
Kui Nan ja Jinny koos põgeneksid, oleksid nad kaks väetit tütarlast.
Ent hertsoginnana...
Hertsoginnana on Nanil piisavalt võimu, et kaitsta oma õde
ja kogu perekonda.
Usun, et meid ootab laulatus.
Kas te ei hooli,
emana, et teie poeg abiellub kellegagi, kes ei saa olla õnnelik?
Kuidas nad elama hakkavad? Theo peab seda teadma.
Jah, aga ma pole pelgalt ema.
Ma olen hertsoginna.
Ja nagu Nan peagi näeb, on esikohal alati seisusest tulenevad kohustused.
Jinny.
Jinny!
Armsad külalised, oleme täna kogunenud Jumala
ja kokkutulnute palge ees, et pühitseda selle mehe ja selle naise liitu...
Jäid hiljaks.
Ta on siin.
Ta on sees, Patti. Praegu. Ta...
Ta on lossis.
Kes?
Ema.
Nani ema.
Esitlen teile uut Tintageli hertsoginnat.
Tõlkinud Vova Kljain