Holnapra. Az esküvődre.
Meseszép.
Ha azt hiszed, azért adom, hogy kihangsúlyozzam a fontosságát,
illetve a történelmi jelentőségét, miközben meg is félemlítelek,
azt helyesen gondolod.
Nos, világosan megértettem az üzenetet.
Theo a főszereplő ma.
Te némán állhatsz mellette.
Hercegnéként természetesen ez lesz a dolgod.
Mosolyogni, esetleg integetni.
A megjelenéssel megtisztelni egy-két mezőgazdasági versenyt.
Ám a döntések joga, még ha mindkettőtöket is érint,
mostantól nem téged illet.
Nem vagyok szörnyeteg, Nan.
Amikor megismertelek, nagyon is kedveltelek.
De hazudtál nekünk.
A karácsonykor előadott hisztériád,
a makacsságod, akkor is beszélsz, amikor senki sem kéri a véleményedet...
- A bátorításod, hogy Theo figyelmen... - Én semmire sem bátorítottam Theót.
Az édesapjával sokat tettünk a családunk nevéért.
Nem akarom...
Theodore nem hajlandó átgondolni a döntését.
Így holnap megtartjuk a szezon legfontosabb esküvőjét,
amikről évekig beszélhetnek.
Ha most meggondolod magad,
főleg, hogy a származásod közismert lett,
Theo a nevetség tárgyává válna.
És ha az őszinte, hűséges, nyílt lelkű fiamat kinevetik,
az összetörné a szívemet.
Ám Tintagel hercegeként
a pozícióját is örökre aláásnád.
Az idegeskedésed senkinek sem lesz meglepő, hiszen te vagy az ara.
Karácsonykor lehetőséget adtam neked, hogy elmenj, ám te maradtál.
Így most
ki kell bírnod az esküvő előtti feszültséget,
hogy emelt fővel állhass mellette.
Hercegnéhez méltóan.
KÉSZÜLT EDITH WHARTON REGÉNYE ALAPJÁN
Csak ön után!
Nan!
- Nyisd ki szád! - Ó, na! Na!
Nan! Nan! Nan! Nan!
Ez az! Jézusom!
Ez fájt.
Holnaptól az egész a tiéd.
Nem kerülgethetjük egymást folyton.
Ez.
Ma.
Egyáltalán nem olyan, mint amilyennek az esküvő előtti estének kéne lennie.
Szerintem sok butaságot beszélnek az esküvőkről.
- Arról, hogyan kell... - Szerelmes vagy Guyba?
Nem.
Még mindig hozzám akarsz jönni?
Holnap is felteszik ezt a kérdést.
Már mindketten eleget színészkedtünk.
Nan, én szeretlek téged.
De nem fogok itt várni egy templomnyi ember szeme láttára,
ha bizonytalan vagy.
Kérlek, holnap reggel tudasd velem a döntésedet!
Holnap a fiam házasságra lép.
Onnantól kezdve többé nem én leszek Tintagel hercegnéje.
Természetesen nehezen fogadom el új titulusomat,
hiszen az Özvegy hercegné mindig is az idős anyósomat jelölte.
Ám emelt fővel fogadom el,
hiszen ez azt jelenti, hogy a fiam beteljesítette a szerepét.
Köszöntsük együtt a herceget!
Tisztelt lordok, hölgyeim és uraim, köszönöm, hogy eljöttek!
Édesanyámnak pedig azt,
hogy elfogadja: nem csak ő lesz a legfontosabb nő az életemben.
Ám holnap...
Azta!
Bocsánat!
Elnézést! Bocsánat!
Elnézést! Bocsánat, bocsánat!
Új korszak köszönt be Tintagel életében.
Én pedig üdvözlöm azt a nőt,
akivel remélhetőleg az életem hátralévő részét töltöm.
Akinek erejét, bátorságát és kitartását máris megtapasztalhattuk.
És kétségkívül
az elkötelezettségét, a hűségét és az alázatát is hamarosan bebizonyítja.
Íme Tintagel új hercegnéje,
oldalamon, az örök helyén!
Levél önnek, Lady Marable.
Köszönöm.
Itt maradhatok, amíg el nem mész.
Nem megyek el.
Nan, én szeretnék...
Nem akarom a bocsánatkérésedet hallani.
Örülök a boldogságodnak.
Theo igazi úriember, vigyázni fog rád.
Arra nincs szükségem.
Nos, de, néha. Ahogy mindannyiunknak.
Jinny, a te szíved biztosan hideg és magányos.
Te mindig csak magadra gondolsz, és kész.
Amint leléptünk a hajóról, csak a férjkeresés járt a fejedben.
És amikor találtál magadnak egyet, teljesen más emberré váltál.
Az egész arcod átváltozott. Már rá sem bírok nézni.
Skóciába megyünk. Örökre.
Holnap, az esküvő végeztével. A kocsi készen vár minket.
És ott mi lesz más?
Már most is annyira távol vagy!
Bocsássanak meg!
Chita!
Benéztem, Minnie szétdobta a karjait alvás közben.
Annyira imádom!
Még mindig megvan, ugye? A baba.
A neve Minnie, és most néztem rá.
A legjobb, ha hagyod. Akár alszik, akár sír.
És a felnőttek?
Honoria, csatlakoznál hozzánk egy italra?
Honoria inkább csak nézelődik, köszönjük.
Ő nem akarja felhívni magára a figyelmet.
Bocsánat, de ő is tud beszélni!
És talán azt is megállhatnád, hogy folyton Conchitát szapuld.
A feleségednek bőven van mit tanulnia tőlünk,
- hogy tisztességgel... - Kihúzza magát?
Én soha nem húztam ki magamat,
amíg tavaly meg nem ismertem Conchitát New Yorkban.
Sőt, mintha most is éreznék valami különös dolgot a vállaim között.
Mi ez?
Tán csak nem a méltóságom?
Ó, ne nevettess!
Anyám, te soha az életben nem néztél rám.
A hallgatást választottad.
Mi erre nem vagyunk hajlandóak.
Így örömmel eltávolítok minden örömöt és zajongást az otthonotokból.
Többé nem leszünk a családotok része.
Hát, sok sikert egyedül!
Megszakítom a kapcsolatomat veletek.
Teljesen függetlenedünk anyagilag.
Nekem a családom a legfontosabb.
És nem kell később megkeresned,
mivel a feleségemmel az idő hátralevő részét vízszintben töltjük el!
Van hozzáfűznivalód, szerelmem?
Még sosem szerettem ennyire a fiát.
- Hozok egy italt. - Italt, azonnal!
- Lefekvés! Vége a partinak! - Mi az? Mi a baj?
A barátnőd megint jelenetet rendezett.
- Kérlek! Kérlek, nekem... Én... - Virginia, gyere már! Ne... Jinny?
Jinny?
Jinny!
Mostantól csak hárman leszünk.
Veszünk egy saját házat. Majd Európában töltjük az időt.
Ó, Conchita, ez az érzés! Felszabadultam az elvárások alól!
Dicky...
Elment. Az összes.
Mi ment el?
Apa felsorolt számos indokot. De az az igazság...
hogy a nagy befektetése...
Sokat hibázott. Az összes pénzét elveszítette.
Azaz a mi pénzünket.
A családi szakítás még elment úgy, hogy volt pénzünk.
De most hogy fogunk megélni?
Hát, nem lesz könnyű.
De szeretlek. Mi más számít?
- Bármit megtehetünk. - Igen!
Újrakezdhetjük! Végre teljesen szabadok lettünk!
- Igen! - Függetlenek!
Se pénz, se kötelék, csak mi!
- Csak mi és Minnie. - Végre élhetünk!
Végre szabadon élhetünk.
Alszik.
Csak megártott neki a hőség és a zaj.
Előfordul, hogy valaki nem bírja.
Főleg az ő állapotában...
Mindkettőtöknek gratulálok!
- Lehetőleg ne... - Világos.
Ezt neked kell bejelentened.
Már megint a kitalált fejfájásodra hivatkoztál?
Patti, szárnyalnunk kéne az örömtől! Mindkét lányunk rangot szerzett.
Mostantól mi leszünk a Madison Avenue hercege és hercegnéje.
Az egész világ a családunkat irigyli.
A családunk megszűnt létezni.
A lányok Angliában fognak élni. És mi mit csinálunk, Tracy?
Amit csak szeretnénk, Patti.
Nos, szerintem kettőnk közül ez csak nekem lesz új érzés.
Patti, ha kalandokra vágysz, akkor amint visszatérünk New Yorkba,
- annyit utazunk, amennyit sze... - Nekem elegem van New Yorkból!
Eleget álltam melletted a partikon.
Sosem voltam elég neked.
Viszont most már te sem vagy elég nekem.
Nem félek a válás botrányától.
Egy hercegné anyjaként meglesz a megfelelő pozícióm.
És annyi kalandom lehet, amennyit csak akarok.
Patti, most...
Szeretnék beszélni veled.
Innom kell valamit.
Ez az ország túl sok ötletet adott neki.
Nekem mindig is voltak ötleteim.
Csak most rájöttem, hogy mások is kíváncsiak rájuk.
Megbántad, hogy hozzámentél a papához?
Nem, mert akkor nem lennétek itt nekem, de...
Most...
újra rá kell találnom önmagamra.
Érted?
Máris látom a csillogást a szemedben.
Nos, neked köszönhetem.
A Theóval való házasságod miatt újra önmagam lehetek.
Egy hercegné anyját még egy válás sem zárhatja ki a társaságból.
Na, miről akartál beszélni?
Öö...
Annabel!
Biztos vagy benne, ugye?
Biztos vagy a holnapi esküvődben?
Mert nem szabad... Ne érezd kényszernek
a nagy nyomás miatt!
Nem. Dehogy.
És b... biztos vagyok benne.
Csak aludnom kell egyet.
Holnap találkozunk. Szeretlek.
Szeretlek.
Mi leszünk a következők!
- Igen. Valamikor. - Bármi is jöjjön utána!
Gondolom, ebben rejlik az öröme.
Az esküvő után pedig visszatérünk a megszokott életünkhöz.
Amíg nem jönnek a gyerekek.
Feltételezem, lesznek...
Még egy érdekházasság is folytathatja a vérvonalat...
Határozottan.
Mit csinálsz...
Oly ijedtnek tűnsz! Mi történt?
Én ilyen vagyok.
Legbelül mindig is ilyen voltam,
de nem akarom így érezni magam.
Értéktelennek.
Hogy érted ezt?
Amikor kicsik voltunk,
te mindig bezsongtál a fiúktól,
például Harry Hamiltontól.
Emlékszel, hogy mindig elpirultál?
Harry Hamilton futott a leggyorsabban.
Nos,
én tudtam, hogy nekem is tőle kéne bezsongnom.
Hiszen ez a normális.
De nem így volt.
Nekem ilyen érzésem...
mindig is a lányoktól volt.
Próbáltam rád hasonlítani, de nem ment.
Anya rajtakapott...
New Yorkban az egyik szobalánnyal.
Úgy nézett rám, mintha szörnyeteg lennék.
Mabel, sajnálom.
Mit mondott?
Kisétált, levegőnek nézett.
Mabel, figyelj!
Amiről te beszélsz...
az a szerelem.
Az hogy lehetne helytelen?
Ha te ettől zsongsz be,
akkor pontosan az vagy, akinek lenned kell.
Mabel vagy. Egy csodálatos ember.
- Te nem undorodsz tőlem? - Drágám!
A szégyent...
Azt kell elengedned!
Szépségem, nem vagy te értéktelen!
Köszönöm, hogy elmondtad.
Várj!
- Melyik szobalánnyal? - Nyilván nem Marthával.
Ő van vagy 80.
Megbeszéltük, nincs több titok.
El akartam mondani.
Mégis boldogan fordulsz el tőlem, Jinny.
- Hogy ne vigyázhassak rád. - Nem akartam titkolózni.
- Csak... Nem akartam eltitkolni... - Nan tud róla?
- Nem. - A babáról?
- Senki sem tud róla. - Az enyém?
- Persze. - Biztos?
Mi másért titkoltad volna el?
Sajnálom! El kellett volna mondanom. Örülsz neki?
Örülök-e?
Hogy a feleségem hazudozik?
Inkább szégyellem magamat.
Bocsánat!
Guy!
Tizenöt évesen sokkal könnyebb volt felmászni ide.
Tegyünk úgy, mintha elegánsabban érkeztem volna!
- Theó betegnek hisz. - Dehogy!
Nem hisz annak.
Felbontottam a jegyességemet Jeannel.
Jobbat érdemel.
- Nálad? - Hát, egyértelműen.
De főleg egy olyan embernél, aki...
reménytelenül,
végérvényesen
és eszeveszetten szerelmes beléd.
Ne mondd ezt!
Azt tanultam tőletek, amerikaiaktól,
hogy ki kell mondanom az érzéseimet.
Mi, angolok inkább iszunk egy teát, és megtartjuk magunknak.
De ezt?
Az egész világnak kikiabálnám.
Istenem, Nan,
amikor nem veled vagyok,
egyre győzködöm magam, hogy csak kitalálom az egészet.
Azt, hogy mennyire szeretlek.
Azt, h-h-hogy mennyire szükségem van rád.
De aztán meglátom az arcodat...
a bőrödet...
a nyakadat...
a szádat.
Mi lesz Theóval?
Figyelj, Nan!
Én azt akarom, hogy Theo boldog legyen.
De a te boldogságodat
milliószor fontosabbnak tartom.
- Azért jöttem... hogy megkérdezzem... - Ne!
Ne beszéljünk a házasságról!
Jaj, dehogy!
Nem ezt akarom kérdezni.
Figyelj, Nan!
Szerintem ez örökre szól.
Minden egyes percben érzem.
Mást nem is érzek már.
De most csak... Most csak...
Létezzünk ebben a pillanatban!
Elmegyek. Holnap.
Belehalok a tudatba, hogy összeházasodtok.
Először Brazíliába megyek, azután ki tudja?
Az a sok úti cél a földgömbömön... Mindet látni akarom. Gyere velem!
Micsoda?
Szörnyű érzés ezt kérnem. De egyszerűen muszáj.
Miért nem mondasz semmit?
Nem tudom, most mire gondolsz...
Igen.
- Mire? - Az egészre.
Valaki van itt.
Egy pillanat!
Nan!
Nan, azt hiszem, segítened kell.
Ó, Jinny!
- Elmegyünk a mamához. - Ne!
Egyből Seadownhoz menne, nem bírná ki.
Aztán a papának is elmondaná. Én nem... Nincs sok időm.
Mindjárt észreveszi, hogy elmentem.
Jó. Semmi baj, itt vagyok! Itt vagyok!
Ő nem rossz ember. Nem az. Csak...
Azt szereti, ha megfelelően viselkedek.
Nem mindegy, hogyan beszélek, hogyan öltözködök,
nem tudom, hogyan tartom a villát és vetkőzök le.
Csak... Csak tökéletesként szeret. És annyira feldühödik!
- Az egész az én hibám... - Nem a te hibád, Jinny.
Nem a te hibád.
Nan, az a helyzet, hogy most már nem csak ketten leszünk.
Komolyan?
Nem szereti, ha mások közelében vagyok.
Mi lesz, ha nem tudom megvédeni a babámat?
Kitalálunk valamit...
- Kitalálunk valamit... Elmegyünk... - Nem. Nem lehet.
Bárhová megyek, ő megtalál. M-Mindig a közelemben van...
Semmi baj! Csak...
Most már előjöhetsz.
Megbízhatsz benne. Semmi baj. Ígérem, megbízhatsz benne.
Mit tehetek?
- Várj, az esküvő... - Beszélek Theóval.
De ez most nem számít.
Ki kell juttatnunk innen.
Nan! Nan, én nem boldogulok egyedül!
Veled megyünk.
Gyere!
Mit csináltok?
Mit keresel idekint?
Sehol sem találtalak. Megnéztem, nem kószáltál-e el.
Nem, dehogy.
Tudod jól, milyen vagy. Én csak aggódtam érted.
Jinnyvel kibékültünk.
Ez jó hír, szerelmem.
Meg akartam mutatni a kápolnát, de akkor majd reggel!
- Igen. - Holnap üzenek neked.
Feküdj le!
Addig is szorosan együtt maradunk Jinnyvel.
És gondoskodok róla.
Jó éjt!
Ez kinek a kabátja?
Nem tudom. Nan felkapott egyet kifelé jövet.
Guy!
Ó, Guy!
- Adja csak ide! - Köszönöm!
Elnézést!
Honoria!
Lady Honoria Marable!
Mekkora ez a kastély?
Meg ez a doboz is...
Továbbra is szeretnélek látni.
Nos, ha megházasodsz, majd integetünk egymásnak a távolból.
Beszéltem Milesszal.
Nem házasodunk össze.
Ismerlek, tudom, hogy nekünk nem lesz ilyen.
Nem kapjuk meg azt, ami az ő világukban jár nekik.
Nem úgy, ahogy megérdemelnénk, de attól lehetünk bátrak,
és teremthetünk egy saját világot.
És talán...
Talán az jobb lesz.
Senki más nem ismer minket.
De nem is kell, hiszen mi már ismerjük magunkat.
Így van.
Biztos?
Biztos.
- Biztos. - Biztos. Biztos.
Biztos!
Nem azt akarom, hogy anyádtól kérj bocsánatot.
- Rólam van szó. Az orvosok... - Orvosok?
Sajnos rossz hír.
Elég régóta vagyok házas,
megedződtem a fájdalomtól, de...
Szerintük heteim vannak hátra. A fene az orvosokba!
Jöttek a szokásos szöveggel: „Rendezze el az ügyeit!”
Így most eljött az idő, fiam, és félre kell állnom.
A vagyon, a munkások és a többi mind rád szállnak.
És persze az anyád és a húgod is számítanak rád.
Eljött az idő, Richard.
Te leszel Lord Brightlingsea,
Conchita pedig Lady Brightlingsea.
Tartozok egy bocsánatkéréssel.
Remélem, tudod, tegnap az nem én voltam.
Nem szabadott volna...
Van számodra egy meglepetésem.
Elfelejthetnénk a tegnap estét?
Bízz bennem!
- Hol van a papa? - Most nem lesz rá szükség.
Se menyasszony, se vőlegény.
Mi lesz, ha nem jönnek el?
Elég kiszámíthatatlannak tűnik.
Jinny, odabent leszek.
Menjetek! Mindketten!
Mi folyik itt?
Nan, mi a terv? Ez nem... Mi történik?
Jinny, figyelj rám! Többé nem csak rólad van szó.
Anyaként kell gondolkoznod! Mennünk kell!
Nan!
Rendben?
Annyi időtök lesz, amíg hárman odavonulunk az oltárhoz.
Mindig csak a késés! Azt hiszik, rájuk más idő vonatkozik.
Őméltósága, egy szóra!
Szeretünk. Mindkettőtöket.
- Mennünk kell. - Bocsánatot kérek, Lizzy!
Mindenkitől. Mindenért.
Lényegében anyaként mindig csak magunkra számíthatunk, nem?
Így össze kell tartanunk.
Ki az első mindig?
- Mindig. - Mindig.
- Mi. - Mi.
Gyertek!
Szeretlek titeket.
Nem hagyhatom, hogy a fiát szégyen érje a tudta nélkül.
Theo jó ember, és nem akarom...
De Nan sosem bántana senkit,
csak akkor, ha nincs más választása.
Mabel, te mész be először.
Nannek minden nagyon gyorsan történt.
És Theo nagyon is fontos neki.
Amikor tudomást szerzett az apja hűtlenségéről,
hirtelen kellett felnőnie.
De még mindig nagyon fiatal.
Gondolom, egyetért azzal, hogy mindkettejüknek jobb,
ha nem egy kiüresedett házasságban szenvednek egy életen át.
Nan, Guy Thwarte dobogtatja meg a szívedet?
Igen.
- Ő az, aki elvarázsol? - Igen.
- Biztos ezt akarod? - Persze.
Úgy hiszem, Nan nem fog eljönni.
Annabel határozott lány.
Igen, az.
És ma azt határozta el, hogy megmenti a nővérét.
Megvan a jegy a hajóra?
- Gyere! Szállj be! - Jinny...
vállakat hátra, fejet fel! Menj csak, Jinny!
Várj, hogy érted ezt? Hogy?
Guy vigyázni fog rád, rendben? Szeretlek.
Saját magát áldozza fel
a nővére szabadságáért.
Ne! Nan, velem jössz! Velem jössz, Nan!
Akkor lemaradok a saját esküvőmről.
Nem is akarsz férjhez menni.
Sosem akartál. És Guyt szereted.
Téged szeretlek, és mindig te leszel a legfontosabb.
Nan!
- Minden rendben lesz. - Nan!
- Nan, Nan! Figyelj! - Nincs idő.
Remélem, tudod, hogy teljesen elbűvöltél.
A legelső naptól kezdve
akárhányszor lehunyom a szemem,
mindig téged látlak.
- Szeretlek. - Én is szeretlek.
A szerelem, a mély, el nem múló szerelem pedig kitart.
Valahogy.
- Indulnotok kell! - Jól van.
Nan!
- Nan, kérlek! - Vigyázok rá.
- Te pedig... - Vigyázok magamra. Megígérem.
Kérlek, Nan!
Nagyon sajnálom!
Nagyon sajnálom, Nan! Nan!
Nan persze okos lány.
Tudatában van Jinny tettének súlyával.
Azzal, ha a lány elmenekül a férjétől a meg nem született gyermekükkel...
Hogyan?
Ezt sosem élné túl. Hiszen lehetetlen vállalkozás.
Nan és Jinny együtt csupán két gyenge lány lennének, hatalom nélkül.
Ám hercegnéként...
Hercegnéként Nannek adott lesz a hatalma, hogy megvédje a nővérét...
és az egész családját.
Most pedig vár minket az esküvő.
Édesanyaként nem érdekli,
hogy a fia egy boldogtalan házasságba megy bele?
Hogyan élhetnek így? Theo megérdemli, hogy tudjon róla.
Igen, de én nem csak anya vagyok.
Hanem hercegné is.
És ahogy majd Nan is rájön, a rang mindig elsőbbséget élvez.
Jinny!
Kedves egybegyűltek, azért járultunk ma az Úr színe elé,
hogy tanúi legyünk ennek a férfinak és ennek a nőnek...
Már túl késő.
Itt van.
Odabent van, Patti. Most. A...
A kastélyban van.
Kicsoda?
Az anyja.
Nan anyja.
Íme Tintagel új hercegnéje!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra