Нан!
Минаха две седмици!
Не отговори на писмата ми! Трябва да поговорим!
Говори с жена си!
Беше глупава пиянска нощ. Ти ми каза да си гледам живота.
- Имах предвид хоби! - В Ню Йорк сякаш имахме шанс.
- Не може ли да го обсъдим? - Всичко се промени. Върни се при жена си.
Нан!
По-добре ли си?
От две седмици се криеш в стаята си.
Предполагам, че сега ще сложим край.
Когато си дойде от Италия, предложи да сме единни за пред хората,
докато Джини се върне, а сега...
Тя се върна.
Реших, че ще останеш в Ню Йорк. Нали там ще отидеш, щом се разделим?
- Както искаш. - Както искам ли?
Ти го предложи.
- И ти охотно прие да живеем разделени. - Нали и двамата го искаме?
- Искаш да изчезна. - Ти го предложи.
Най-добре да го обявим на бала в края на сезона.
Добре, значи всичко е решено.
ХЕРЦОГИНЯ НА ТИНТАЖЕЛ
ЛЕЙДИ КОНЧИТА БРИТЪЛСИ
По традиция на 16-и този месец
херцогинята на Тинтажел ще организира частен бал
по случай края на сезона.
Сърдечно ви каним.
Г-Н И Г-ЖА ГАЙ ТУОРТ
Г-ЦА ЕЛИЗАБЕТ ЕЛМСУЪРТ
Тема: Маскарад.
В полунощ ще направим специално съобщение.
ПО РОМАНА НА ЕДИТ УОРТЪН
Стягай по-силно!
- Не, искам по-разголено деколте. - Повече от това ли?
Трябва да съм ослепителна. Нали ми разбиха сърцето.
Ще се съвзема, ако флиртувам с половината гости.
Сега поне знаем с коя половина.
Не съм виновна, че ви беше под носа, а не сте го забелязали.
- Не подозирах, че си падаш по Онория. - Джини!
Вече няма да се преструвам, че ми се флиртува с лордове.
"Имате предци? Браво."
Още ли няма заявки за запознанства?
- Фамилията вече не отваря всички врати. - Съжалявам.
С Фреди ще ти се махнем от главата веднага щом намеря къде да живеем.
Тук! Вие живеете тук. Роднини сме.
Бъди сигурна - ти и Фреди сте най-малката от всичките ми грижи.
Благодаря ти.
Някой да е виждал Лизи?
Къде е Нан?
Тио, тя знае.
Нан.
- Да влезем вътре и да поговорим. - Тио, остави ни насаме.
- Не може ли... - Това засяга нас двете.
Нан.
Ужасно съжалявам. Не може ли...
Хайде да поговорим. Нан?
Нан.
- Нан! Много исках да поговорим... - След като ме прати в Италия ли?
- Не съм те пратила, казах... - Последвала си съпруга ми в моя дом!
- Разделихте се, нали нямаше да се връщаш? - Спала си със съпруга ми в нашето легло!
Предадох те. Не мога да си го простя.
Но разбери, че дори не бих си помислила за Тио,
ако не знаех, че сте приключили, не бих си позволила да го обикна.
Значи го обичаш?
А той обича ли те?
- Питай него. - Влюбен ли е съпругът ми в теб?
Така твърди.
- Но винаги бих избрала теб. - Избрала си отдавна, но не мен.
Нямаш право на повече избори. Сега е мой ред.
Защо да нямам право на повече от един избор?
Ти избира много пъти, Нан. Първо Тио, после Гай.
- Пак Тио и пак Гай... - За да защитя сестра си.
Да, направи огромна саможертва да живееш в това мизерно замъче,
за да убеждаваш през пет минути себе си и нас, че си спасила сестра си.
Сватбената рокля висеше в стаята ти, когато преспа с приятеля на Тио!
А ние се отнесохме с обич, подкрепа и разбиране към всеки твой избор!
Само това ли? А не преспа ли със съпруга ми?
Единственият човек, на когото бих се доверила
и който смятах, че не би ме излъгал, беше ти, Лизи.
Всички те смятат за безупречна, но заслужават да узнаят истината.
Лизи?
- Нан ще ме изобличи. - Какво? Не би го сторила.
На бала ще разкаже на всички за нас.
На теб ще гледат като на плейбой и ще те тупат одобрително,
но за мен това ще е краят - няма да се омъжа, ще ме отритнат.
- Ще си остана сама навеки! - Нан не е отмъстителна.
Не я ли видя?
Тя не е на себе си, Тио.
Не просто е наранена, бясна е!
Лизи.
Не ми пише, не ми говори.
- А после го кани на бал. - Да, кани ме на бал.
Откъде да знам какво си мисли?
Мислех, че с Нан сме искрени и не си играем игрички.
- Какво иска? - Ясно е, че не иска да я гониш с коня си.
- Исках да обясня. - Обяснил си.
- В цели 14 писма. - Не, 15.
- А дали ги е отворила? - Чакай, Гай!
О, боже.
Гай, напихме се и неволно се оженихме.
Не сме убили никого. Не беше престъпно деяние.
Всъщност на мен дължиш извинение. Трябваше да напусна дома си.
В Порто Салво разбраха, че бракът ми е траял от ден до пладне,
а не мога да търгувам, без мъжът ми да разреши.
Това ли е мечтата ми? Да имам мъж, който гони други жени на кон?
Брак, в който има само мъка и никакъв секс?
Повечето бракове са такива.
Може би английските.
Кога стана такава англичанка?
Не ми каза, че си знаела, мълча си.
Мислех, че е похот, че си се утешавал с нея.
Но Лизи твърди, че я обичаш.
Така е.
Наистина ли я обичаш?
Много.
Значи ще я защитиш на всяка цена.
Или ще кажа на всички за връзката ти с Лизи,
- или ще остана... - Не.
Не го искам, но трябва.
- Сърцето ми се къса, но трябва. - Ако се разчуе, няма да ме засегне,
но Лизи ще я запомнят като прелъстителка на женен херцог.
А тя е добра, мила и...
Недей точно ти да ми обясняваш колко прекрасна е Лизи.
- Какво искаш, за да не я разкриеш? - Да остана в Тинтажел.
Какво? Защо ти е?
Защото няма да се оттегля там, където ти решиш.
Какво ти става? Не искаш да останеш, мразиш това място!
Най-сетне намерих своя глас.
Този живот и титлата могат да ми дадат много.
- Да съм херцогиня, е най-важно за мен. - Не англичанка - станала си майка ми!
Мястото ми е тук до края.
Щом ще търпя минусите, ще се възползвам от плюсовете.
Ти ми отне свободата. Стъпка сърцето ми.
Застраши разсъдъка ми, а сега ме изнудваш?
Не ти е мястото в този замък. Ти си никоя и няма да те оставя тук.
Това е домът на рода ми от векове. Моето светилище.
По-важен ли ти е от любовта?
ХЕНРИ УИЛЯМ АШЪНТ ПЕТИ ХЕРЦОГ НА ТИНТАЖЕЛ
ПРЕДАТЕЛСТВО В ОБКРЪЖЕНИЕТО НА ХЕРЦОГИНЯТА
Момичета.
- Добро утро. - Вижте.
ИЗНЕВЯРА В ТИНТАЖЕЛ
- Какво? - Чети.
- Коя е тази "близка приятелка"? - Не посочват име.
А коя е според тях?
О, не.
Какво?
Какво има?
Лизи...
Нан!
Дръпни се!
Нан!
Как можа!
МАЙКО, ЧАКАЙ МЕ В МАВЗОЛЕЯ НА РАЗСЪМВАНЕ
МОЛЯ ТЕ, ЕЛА. НАН.
Лизи?
Имаш посетител.
- Прочетох. - Да поговорим.
Да, разбира се.
Влез.
Ще направя чай.
- Нан е казала. - Не знам кое е по-неправдоподобно.
Че Лизи е постъпила така с Нан, или че Нан е издала Лизи.
Не вярвам да е казала тя.
Тук има подробности, които никой друг не знае.
Кой друг би могъл да им каже?
Съжалявам.
Ужасно съжалявам.
Това ми изясни някои неща.
Но ако мога да те предпазя поне донякъде...
Въпреки всичко?
Ами... Предложиха ми работа.
- Пост в кабинета. Голяма възможност. - Честито.
Това едва ли е най-романтичният момент в живота ти,
но онова, което ти казах предишния път, все още е вярно.
Да си помогнем взаимно.
Хората обичат да виждат женени политици, а аз обичам да виждам теб.
Колкото може по-често.
Лизи, не мога да спра.
Не мога просто да спра чувствата си като кранче. Все още те обичам.
Пък и си пасвахме добре, нали?
Може би ще те предпазя от скандала.
Видят ли те с уважаван мъж, злословията ще секнат.
Може би този път наистина
ще подходиш прагматично
и ще се омъжиш за мен.
Нан?
Скъпа, добре ли си?
Само на теб мога да се доверя.
В замъка всяка прислужница подслушва, а никой не трябва да знае.
- Какво е това място? - Гробница на поколения от рода Тинтажел.
Не знам какво да правя.
Тио ми е ядосан. Мисли, че аз съм издала Лизи.
Лизи ли е била?
А аз не бих го сторила, кълна ти се.
Казах го само защото имах нужда да ме остави в замъка.
- Трябва да съм защитена. - Защо?
Толкова съм уплашена, уморена и объркана.
Знам само, че трябва да съм защитена...
защото ще имам дете.
Какво?
Наистина. Ще имам дете.
И знам, че да го обичам, е най-важното нещо в живота ми.
Винаги ли е така? Иде ти да се пръснеш от радост, но в същото време
- те обзема задушаващ страх? - Да.
Всички се чувстват така.
Трудно е да го осмислиш. Наистина е трудно.
И се питам - ами ако допусна грешка? Защото винаги така се случва.
А трябва да се справя, защото нося наследника на Тинтажел.
Сигурен ли си, че така трябва? Напълно ли си сигурен?
Абсолютно.
Съжалявам, майко.
- Сигурна ли си, че детето е на Тио? - Сигурна съм.
В четвъртия месец съм, заченала съм на медения ни месец.
И това дете ще е бъдещият херцог?
Или херцогиня. А Тио и майка му най-много копнеят за наследник.
Тогава няма ли да са доволни?
Щяха да бъдат преди. Но сега Тио е влюбен в Лизи.
И съм сигурна, че иска да ме изгони.
А наследникът трябва да бъде отгледан в замъка.
Моето дете е бъдещето на Тинтажел, а аз съм никоя.
Чувствам се съвсем сама.
Не знам какво да правя. Ами ако ми отнемат детето?
Скъпа, изслушай ме.
Преди 19 години разделих майка и дъщеря. Няма да се повтори.
Или да избягам? На Джини не й помогна. Няма да имам права.
Няма да позволя да се случи.
Какво да правя?
Ще се бориш.
И знай, че не си сама, Нан.
Имаш мен.
Имаш детенце, на което си нужна.
И знаеш ли какво още имаш?
Глас.
Ако всички научат, че чакаш дете, ще има празненства.
Трябва да ги изненадаш.
Довечера се изправи в полунощ и го обяви.
"Аз съм херцогинята и съм бременна с наследника."
Обявиш ли го, не могат да те отритнат.
Скъпа, в деня на сватбата ти
ти направи най-смелото нещо - спаси сестра си.
Сега спаси себе си.
- Всичко наред ли е? - Да.
Беше ли объркан от репортажа?
Той дойде, поговорихме си.
И какво?
Всичко ще се оправи.
ДАНО СИ В ДОБРО ЗДРАВЕ.
НАДЯВАХ СЕ НИКОГА ДА НЕ НАПИША ТОВА ПИСМО.
Не ви виня, че ме мразите.
И аз се мразя.
Не е нужно да го правиш. Ако не искаш, не идвай.
Всички ще следят коя от нас няма да се появи.
Трябва да дойдеш, Лизи.
И трябва да говорим с Нан. Тя ще бъде съкрушена.
Но двете с Джини знаем какво е да клюкарстват по твой адрес.
Какво е пресата да не те одобрява.
И ако трябва да избираме кого да подкрепим - теб или клюкарите...
Тази изневяра е просто слух.
Не са посочили име, може да е всяка от нас.
Да пишат каквото си искат.
Отмених сватбата си. Няма как да не разберат, че съм аз.
И какво? Аз избягах в Италия. За тях съм луда.
А аз съм в траур, разбита психически. Нищо чудно да съм аз.
Не може ли да съм аз? Много ще се радвам да си го мислят.
Да вървим на бала.
Лизи?
Какво ще й кажеш?
На Нан ли?
Тя ме хвърли на вълците, няма да говорим.
Вече знае, може би най-лошото е отминало?
Питай ме след полунощ, след изявлението на Нан.
Но Нан обича Гай. Не може ли ти и Тио да...
Обречен е на нея. Няма да съм му любовница.
Срамът ще ме довърши.
Искам открит живот.
Да не са го оставили да се занемари?
Като гледам, и без мен си е добре.
Може ли?
Ще те оставя за малко.
Кратка обиколка, за да подишам въздух.
Не нося отговорност, ако обидя някоя маркиза.
- Не го гледай. Никой да не го поглежда. - Умирам си да погледна.
Нан дали изобщо ще дойде?
Ще дойде. Със сигурност.
Г-це Елмсуърт.
Благодаря ти за великодушното и прагматично предложение.
И да, на драго сърце ще го приема.
ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА АНУЛИРАНЕ
Бива си го замъчето.
Прекарах детството си, тичайки по тези стъпала.
Какво?
Нищо.
Извинявай, седмици наред говоря как това засяга само мен.
Трябва да обясня на Нан, че ще анулираме брака.
Изпратиха ли документите?
Още не. Не е лесно да се сложи край на брак.
Ами да затруднят сключването му.
Ще говоря с нея, ще се върна с теб и ще се разберем.
Липсва ми пазарът. Онези "калони".
- Каноли. - Каноли.
Нарочно го казваш така.
Не очаквах да се върна тук със съпруга.
- Как се справям? - Оценка ли искаш?
За времето ти като мой отсъстващ съпруг?
- Съпруг по неволя. - Избягал съпруг грубиян.
- На гроба ми ли ще го напишеш? - Да. Където искаш.
- Да вървим. - Хайде.
Момичета.
- Благодаря ти, Вирджиния. - Къде е Нан?
Ще дойде.
Защо изобщо се надявах мъжете да забележат изящните ми глезени?
- Мейбъл, какво правиш? - Лекувам разбитото си сърце.
- Не са твой тип. - Може пък да са. Кой знае?
- Какви ги върши? - Привет.
- Подръжте. - Добре.
Мейбъл Елмсуърт.
- Виждали ли сте по-изящен глезен? - Не.
Добре.
- Да, не е за мен. - Извинете.
- Поне опитах. - Мейбъл Елмсуърт.
Най-прекрасната...
Елизабет, тя е луда, трябва да се внимава с нея.
- Ще потърся Мейбъл и момичетата. - Добре, любима.
Лизи.
- Ще ни видят, не бива. - Тревожа се за теб.
Добре съм.
Обичам те. Имам план. Не се отказвай от мен.
Хрумна ми идея. Флиртът не е лесен за хора като мен.
Развих невероятен усет кое момиче може да е склонно да опита.
Бива ме да забелязвам срамежливи и объркани момичета и момчета.
И аз бях такава преди Онория. Но сме повече, отколкото си мислиш.
Просто трябва да се открием.
Да кажем на тези момичета и момчета, че любовта не е невъзможна.
Любовта е възможна.
За някого може да е добра възможност за бизнес, ако е опитен...
В запознанствата.
Струва си да помислиш.
- Виждам, че нещата се нареждат. - Да.
Лизи се съгласи да опитаме отново. Аз съм най-щастливият човек на света.
Но дали се брои?
Ако ти се е наложило да подшушнеш на пресата, за да я принудиш?
Не исках никой от нас да се сблъска с неодобрение.
Но ще можеш ли да се гледаш в огледалото?
- Изпитваш болка... - Да.
ако те напуснат и изберат другия мъж.
Но знаеш ли кое боли повече?
Срамът.
Извинете ме.
Г-Н ГАЙ ТУОРТ Г-ЖА ПАЛОМА ТУОРТ
Извинявай, реших да поразгледам.
Много е хубаво тук.
В Порто Салво имате хиляди красиви места.
Там красотата е друга.
Съжалявам за приятелката ти. Четох в пресата.
Сигурно не ти е лесно.
Благодаря.
Нан, да поговорим за Гай.
За твоя съпруг?
Беше безумна нощ. Качихме се в кулата на фара.
Оттам хвърляхме хляб на чайките и...
Дълга история.
Дори не мога да ти разкажа, защото...
и на мен още не ми е съвсем ясно.
Но Гай те обича. И то много.
Кори се, че е съсипал живота на всички ни. Най-вече твоя.
Гай няма вина за това как се развиха нещата.
- Но с него се оженихме. - Трябваше да ви честитя ли?
Ако някой заслужава щастие, това е Гай.
Най-тъжното нещо в живота ми е, че няма да съм в състояние
да му дам щастие.
Но ти благодаря, че се погрижи за сестра ми.
Моля.
Късмет, г-жо Туорт.
Нан, време е. Ще те обявят.
Нан...
- Ще се справиш. - Нан.
- Благодаря. - Трябва да поговорим.
Моля те.
Не мога.
Все същият съм си.
Нан, обичам те.
Нан. Обичам те.
Нан.
- Съжалявам. - Нан.
Дами и господа, свалете маските.
Можеше да го избегнем.
- Уважаеми гости... - Чуйте херцога на Тинтажел.
Дами и господа.
Както се загатна в пресата, със съпругата ми от месеци живеем в лъжа.
Тя не е жената, която обичам.
Обичам друга.
С цялото си сърце.
Въпреки че невинаги беше лесно,
за мен бе чест да изпълнявам задълженията на херцог.
Но знаех, че не мога да разтрогна брака си.
А любовта ми не заслужава да е тайна. Трябва да можем да й се радваме.
Затова от този момент нататък...
се отказвам от титлата.
Отказвам се от отговорността за Тинтажел.
От моите задължения, от съпругата ми. Отказвам се от всичко.
И двамата - без титла.
Така ще мога да се разведа.
И ще предложа с чисто сърце всичко на жената, която обичам.
От този момент вече не съм херцог, а Анабел Сейнт Джордж вече не е херцогиня.
Бланш! Къде беше?
Изпусна всичко.
Абдикацията на Тио?
Не исках да гледам.
Но нали знаеш какво означава това? С теб вече сме свободни.
Можем да отидем навсякъде.
Подготвях Тио за херцог още от малък. Но той няма наследник.
Тази титла е животът на Тио. И моят.
Няма да го допусна.
- Затова писах на Кит. - Какво?
Той пътува насам.
- Тио знае ли? - Не, разбира се.
Бланш, ти се стараеше синът ти да не разбере, че баща му ти изневерява.
Ако сега Тио научи, че има брат...
Кит е опасен.
- Тинтажел ще просъществува. - Но с човек като Кит начело...
Казваш, че ме обичаш заради всичко, което съм.
Тинтажел е моята същност.
Така замъкът ще остане в семейството.
Новият херцог ще има нужда от моите напътствия. Вече пътува насам.
Нан!
- Получи каквото искаше. - Не съм го молила.
Знаеш, че никога не бих казала на пресата.
Нан, ти си единственият човек, който знаеше.
Наистина ли смяташ, че бих те предала?
Не знам.
Много съжалявам. За всичко.
Как стигнахме дотук?
Приятелки сме, трябваше да се обичаме. Нищо не трябваше да ни дели.
Така трябва да бъде.
Нан!
Къде е?
- Ти не искаше този живот. - Нан!
Сега можеш да се разведеш.
Ако обичаш Гай, защо да няма щастлив край за всички ни?
Дали ще е щастлив за мен? Кой кого обича и кой е бил наранен не е важно.
Трябва да защитя детето си!
Какво?
Бременна съм от Тио.
Моля те, не му казвай. Не бива.
Тио се оттегля, но майка му няма да се откаже от Тинтажел.
Ако разбере, че има наследник, ще ме намери, ще ме последва.
Ще вземе детето ми и ще го заключи в тази институция.
- Трябва да му кажа. - Ще го загубиш.
Това дете е и негово, Нан.
- Моля те, Лизи. - Къде смяташ да отидеш?
Където и да е. Защото си права - свободна съм.
С детето ми ще започнем нов живот далеч от тук, а ти ще бъдеш с Тио.
Пожелавам ти късмет с всичко това, защото никак не е лесно.
Дано успееш да не кажеш на Тио. Много съжалявам.
Какво има? Лизи? Какво ти е?
Нан?
Нан!
Превод на субтитрите Живко Тодоров