Nan! Nan!
Jsou to dva týdny! Neodepsalas ani na jeden dopis! Musíme si promluvit!
Promluv si s manželkou!
Byla to jedna pitomá opilecká noc. Řeklas, ať si v životě najdu něco nového.
- Jo, koníčka. - Nebyl snad New York
- nová šance? - Ano.
- Proč si to prostě nevyříkáme... - Protože se vše změnilo. Běž k manželce.
Nan! Nan!
Už se cítíš líp?
Dva týdny jsi zavřená v pokoji.
Předpokládám, že teď už to ukončíme.
Po návratu z Itálie jsi navrhla, ať působíme...
jako pár veřejně, dokud Jinny nebude zpět. A teď...
Jinny je zpět.
Myslel jsem, že zůstaneš v New Yorku.
Až se rozejdeme, nepůjdeš tam? Samozřejmě to je na tobě.
Na mně?
- Byl to tvůj nápad. - A tys po šanci žít odděleně hned skočil.
Nechceme tohle oba?
- Chceš jen, ať zmizím. - Navrhlas to ty.
Ideální by bylo oznámit to na závěrečném plese sezóny.
Dobrá. Tím pádem je to všechno zařízené.
POZVÁNKA NA PLES VÉVODKYNĚ Z TINTAGELU
Již tradičně 16. tohoto měsíce
vévodkyně z Tintagelu pořádá soukromý ples
na ukončení sezóny.
Jste srdečně zváni.
GUY THWARTE S CHOTÍ
SLEČNA ELIZABETH ELMSWORTHOVÁ
Motiv: Maškarní ples.
A o půlnoci přijde zvláštní oznámení.
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
BUKANÝRKY
Utáhni víc.
Ne, Jinny, výstřih musí být níž.
Ještě níž?
Musím vypadat úchvatně. Tohle je můj porozchodový ples.
Potřebuju flirtovat s půlkou sálu.
Už aspoň víme, se kterou půlkou.
Není moje chyba, že vám to nedošlo, i když nám to šlo číst ve tváři.
Sama jsi Honorii beztak nekoukala jen do tváře.
Jinny!
Je úleva nemuset dělat, že hrozně toužím mluvit s lordy.
„Blahopřeju, máte předky.“
Stále žádné žádosti o představení?
Jméno rodiny už nemá takový zvuk.
To mě moc mrzí.
Jen co vyřešíme, kde budeme bydlet, budeš nás s Freddiem mít z krku.
Tady. Bydlíte tady. Jsme rodina.
A ze všeho, co mám na krku, jste ty a Freddie nejvíc vítaní.
Děkuju.
Neviděly jste Lizzy?
Kde je Nan?
Theo, ona to ví.
Nan.
- Měli bychom si uvnitř promluvit... - Theo, nechal bys nás?
- Jen... - To je mezi mnou a mou kamarádkou.
Nan.
Moc mě to mrzí. Nemůžeme...
Musíme si promluvit.
Nan?
Nan.
- Nan! Nan, toužím si s tebou promluvit... - Co?
- ...co jsem... - Cos mě poslala do Itálie?
Neposlala. Já řekla...
Cos šla za mým manželem do mého domova?
Mezi tebou a Theem byl konec. Chtělas žít tam.
Cos spala s mým manželem v naší posteli?
Zradila jsem tě. Nikdy si to neodpustím.
Ale musíš pochopit,
že bych na Thea ani nepomyslela, kdybych nevěděla, že je mezi vámi konec.
Nedovolila bych si ho milovat.
Ty ho miluješ?
Miluje i on tebe?
- Na to se zeptej jeho. - Miluje můj manžel tebe?
On tvrdí, že ano.
Ale já si vždy zvolím tebe.
Zvolila sis před mnoha týdny. A mě ne.
Na další volby už nebudeš mít nárok. Příští volba je na mně.
Proč? Proč nemám nárok na další volby?
Tys jich letos učinila plno. Nejdřív sis zvolila Thea. Pak Guye.
- Thea a zas Guye... - Já chránila sestru.
Ovšem. Přinesla jsi ohromnou oběť, žes žila ve špíně tohoto hradu,
abys mohla každých pět minut
sobě i nám všem vykládat, jak jsi zachránila sestru.
Spalas s Theovým nejlepším přítelem a v pokoji ti visely svatební šaty!
A my ostatní jsme tě akorát milovaly, podporovaly a chápaly při každé tvé volbě.
Dělalas jen to? Nebo jsi spala s mým manželem?
Muset dřív vybrat jednu osobu, které věřím,
o které vím, že by mi nikdy nelhala, jmenovala bych tebe.
Za takovou tě každý má. Ale víš co? Svět si zaslouží znát pravdu.
Lizzy? Lizzy?
Nan mě hodlá veřejně odhalit.
Cože? To by neudělala.
To bude to oznámení na plese. Řekne o nás všem.
Tebe budou mít za vévodu playboye a plácat tě po zádech.
Ale až zazní moje jméno, budu vyřízená. Nevdám se. Společnost mě odepíše.
Budu už jen pomalu chřadnout.
- Zničí mě to. - Nan není mstivá.
Tys ji neviděl?
Není sama sebou, Theo.
Není jenom ublížená. Je rozlícená!
Lizzy.
Neodepisuje. Nechce se mnou mluvit.
- A pak ho pozve na ples. - A pak mě pozve na ples.
Jak mám vědět, co si myslí?
Já myslel, že už jsme s Nan nad tyhle hry povznesení.
Co může chtít?
Víme jistě, že nechce, abys ji stíhal na koni.
- Chci to vysvětlit. - Vysvětlils.
- V těch 14 dopisech. - V 15.
Ani nevím, jestli je čte.
Počkat! Ne. Guyi.
Bože.
- No tak, Guyi, opili jsme se... - Jo.
...a nechtěně se vzali.
Nikoho jsme nezabili. Nešlo o zločin.
Ale když už taháš z rukávu ty omluvy, já musela opustit svůj domov.
Lidé v Portu Salvu vědí, že má manželství trvají kratší dobu než jiným škytavka.
A bez svolení manžela nesmím ani mít živnost.
Myslíš, že jsem o tomhle snila? O manželovi, co stíhá na koni jiné ženy?
Manželství, ve kterém je jen utrpení a žádný sex?
Taková je ale většina manželství.
V Anglii možná.
Kdy ses tak poangličtila?
Neřeklas, že to víš. Dusilas to v sobě.
Myslela jsem, že šlo o chtíč. O útěchu.
Lizzy tvrdí, že ji miluješ.
To je pravda.
Opravdu ji miluješ?
Nesmírně.
Tak uděláš cokoli, abys ji ochránil.
Buď celému světu povím o Lizzy a vašem poměru,
- nebo zůstanu... - Nepovíš.
Povím. Ač nerada.
- Bude mi to rvát srdce, ale udělám to. - Mně zveřejnění neublíží.
Ale Lizzy zůstane nestydou, co svedla ženatého vévodu.
Mluvíš tu o Lizzy. Je hodná, laskavá a...
Nepotřebuju vyjmenovávat, jak je Lizzy úžasná. Zvlášť ne od tebe.
- Buď ji odhalíš, nebo co? Co chceš? - Chci zůstat na Tintagelu.
Cože? Proč bys tohle chtěla?
Neuklidím se někam, kam se mě rozhodneš poslat.
Co se to děje? Ty tu zůstat nechceš. Nesnášíš to tady!
Konečně jsem získala vliv.
Tenhle život, titul a vše, co obnáší.
Jsem vévodkyní a tou vždy budu v první řadě.
Jsi nejen Angličanka. Jsi jako má matka.
Tohle je na celý život.
Když musím snášet nevýhody, budu taky čerpat výhody.
Vzala jsi mi svobodu.
Rozdupala jsi mi srdce.
Ohrozila jsi moje duševní zdraví. A teď mě vydíráš?
Ty na tenhle hrad nepatříš.
Jsi nula a já tě tu nestrpím.
Toto je už staletí domov mé rodiny. Moje útočiště.
Ale je důležitější než láska?
OSTATKY H. W. USHANTA, 5. VÉVODY Z TINTAGELU
19. 11. 1825 – 22. 12. 1858
ZRADA V NEJBLIŽŠÍM OKRUHU VÉVODKYNĚ MILOSTNÝ SKANDÁL
Holky.
- Dobré ráno. - Podívejte.
AFÉRKA NA TINTAGELU
- Co? - Čtěte.
Kdo? Se kterou nejbližší přítelkyní?
Jméno neuvedli.
Tak koho podezřívají?
To ne.
Co?
Co se děje?
Ach, Lizzy...
Nan!
Z cesty!
Nan!
Jak jsi mohla?
MATKO, SEJDEME SE ZA ÚSVITU V MAUZOLEU. PROSÍM PŘIJĎ. NAN
Lizzy?
Máš návštěvu.
- Četli jsme to. - Promluvme si.
Ovšem. Ano.
Pojď dál.
Uvařím čaj.
Novinám to musela říct Nan.
Nevím, čemu věřím míň.
Že to Lizzy provedla Nan, nebo že to Nan provedla Lizzy.
Ona by to neřekla. Rozhodně ne.
Jsou tu detaily, které nemohl znát nikdo jiný.
Kdo jiný jim to mohl říct?
Omlouvám se.
Moc mě to mrzí.
Leccos to dokresluje.
Jestli tě mohu ochránit. Před čímkoli z toho...
I přes to všechno?
Popravdě, nabídli mi práci.
- Post ve vládě. Je to velká příležitost. - Blahopřeju.
Vím, že tohle nejspíš není nejromantičtější chvíle v tvém životě,
ale jsem přesvědčený, že jsem ti naposledy věnoval to nejlepší.
Můžeme si navzájem vypomoct. Lidé rádi vídají politika s manželkou.
A já rád vídám... tebe.
Co nejčastěji to jde.
Nedokážu jen tak přestat.
Neumím vypnout své city na povel. Stále tě miluji.
A spolu nám to fungovalo, ne?
Mohl bych tě uchránit pohromy?
Ctihodný občan po tvém boku, to by ty pomluvy mohlo umlčet.
Mohla by sis mě tentokrát skutečně...
a pragmaticky...
vzít za muže?
Nan?
Copak se děje? Jsi v pořádku?
Jsi jediná, komu můžu věřit.
Na hradě špicluje každičká služebná. A tohle nesmí vědět nikdo.
- Co to na tomhle místě je? - Stovky let. Celé generace Tintagelů.
Nevím, co mám dělat.
Theo je na mě rozezlený. Myslí, že jsem Lizzy odhalila já.
Je to Lizzy?
A já bych to samozřejmě nikdy neudělala.
Řekla jsem to jen proto, aby mě nechal žít na hradě.
- Musím být v bezpečí, protože... - Proč?
Jsem k smrti vyděšená, vyčerpaná, zmatená. Vím jen, že musím být v bezpečí...
protože čekám dítě.
Cože?
Opravdu. Já budu mít děťátko.
Vím, že láska k němu bude v mém životě tím nejvýznamnějším.
Je normální, že úplně překypuju radostí, ale současně s tím
- mě svazuje strach? - Ano.
Ty pocity u toho jsou vždy.
Protože to je nápor.
Je to nápor.
Co když... Já nevím. Co když udělám nějakou chybu?
Já přece chyby dělám pořád.
A tohle musím zvládnout řádně, protože nosím dědice Tintagelu.
- Jsi si naprosto jistý, že činíš správně? - Nikdy jsem si nebyl jistější.
Je mi to líto, matko.
Jsi si naprosto jistá, že to je Theovo dítě?
Jsem si jistá.
Lékař říkal čtyři měsíce. A to jsme byli na líbánkách.
Takže tohle dítě bude vévoda?
Nebo vévodkyně. A Theo a jeho matka nadevše chtějí dědice.
Nebudou snad v tom případě mít radost?
Dřív by ji nejspíš měli. Ale Theo miluje Lizzy.
A vím jistě, že chce, abych zmizela.
Vévodův dědic musí být vychováván na tom hradě.
Mé dítě je budoucností Tintagelu, a já nejsem nikdo.
Cítím se tak osamocená.
Nevím, co dělat. Co když mi moje děťátko vezmou?
Zlato, poslouchej.
Matku od dcery jsem oddělila před 19 lety. Znovu to nedopustím.
Nemám prostě utéct? Víme, jak dopadla Jinny.
Nebudu mít práva.
To já nedopustím.
Tak co mám dělat?
Musíš bojovat.
A, Nan, ty nejsi sama.
Máš mě.
A děťátko, které potřebuje tvoji pomoc.
A víš, co máš ještě?
Vliv.
Jakmile veřejnost uslyší, že čekáš dítě, bude se slavit.
Musíš je zaskočit.
Dnes o půlnoci na nic nehleď a oznam to.
„Já jsem vévodkyně a nosím pod srdcem dědice.“
Když to sdělíš veřejně, nevykážou tě.
Zlato, o svém svatebním dni
jsi prokázala neuvěřitelnou odvahu a zachránila jsi svoji sestru.
Teď zachraň sebe.
- Vše v pořádku? - Ano.
Byl tím článkem vyvedený z míry?
Přišel. Probrali jsme to.
A?
Všechno bude v pořádku.
VĚŘÍM, ŽE SE TI DAŘÍ. DOUFALA JSEM, ŽE TAKOVÝTO DOPIS NIKDY NENAPÍŠI.
Chápu, že mě nenávidíte.
Sama se nenávidím.
Tohle dělat nemusíš. Nechoď tam, jestli nechceš.
Každý bude sledovat, která z nás se neukáže.
Musíš jít s námi, Lizzy.
A musíme si promluvit s Nan. Bude zdrcená.
Ale, Lizzy, já i Jinny víme, jaké to je, když nás lidé pomlouvají.
Když nás noviny odsuzují.
A pokud si máme v tuhle chvíli vybrat, zda se přidat k tobě, nebo k pomlouvačům...
Tahle aférka je jen fáma.
A jelikož neuvedli jméno, může jít o kteroukoli z nás.
Ať si píšou, co chtějí.
Zrušila jsem svatbu. Jak by mohli nevědět, že jde o mě?
No a? Já utekla do Itálie. Jsem známý blázen.
Já truchlím. Jsem troska.
Je zcela uvěřitelné, že jde o mě.
Co jmenovat mě?
Baví mě představa, že podezírají mě.
Vzhůru na ples.
Lizzy?
Co jí řekneš?
Nan?
Předhodila mě vlkům. Zřejmě jsme domluvily.
Když už to ví, nemáte nejhorší za sebou?
Zeptej se mě po půlnoci. Po tom jejím oznámení.
Ale Nan miluje Guye. Nemohla bys s Theem prostě...
Theo bude vždy ženatý s Nan. Nebudu jeho milenka. Ta ostuda mě zničí.
Chci žít normálně.
Že by ho nechali zchátrat a zřítit se?
Zdá se, že se beze mě potácí.
Můžu mít prosbu?
Běž a já tě pak doženu.
Ráda bych se trochu prošla. Provětrala se.
Ale nemůžu ti zaručit, že neurazím žádné markýzy.
Nedívejte se na něj. Žádná se nedívejte.
Zoufale se chci podívat.
Myslíte, že Nan přijde?
Objeví se tu. Bezpochyby.
Slečno Elmsworthová.
Děkuji za tvoji velkorysou a pragmatickou nabídku.
A ano, prosím. Nesmírně ráda bych ji přijala.
PROHLÁŠENÍ O ZNEPLATNĚNÍ
Není to domek k zahození.
Po těch schodech jsem běhal půlku dětství.
Co?
Nic.
Omlouvám se. Celé týdny mluvím jen o tom, jaký má tohle dopad na mě.
Musím Nan vysvětlit, že sňatek zneplatníme.
Papíry už náhodou nepřišly?
Zatím ne. Ukončit manželství není jen tak.
Kéž by se taky nedalo jen tak uzavřít.
Až s ní promluvím, vrátím se za tebou a vyřešíme to.
Jak mně chybí ten trh. Ty „calonni“.
- Cannoli. - Cannoli.
Myslím, že to říkáš schválně.
Nečekal jsem, že se sem vrátím s manželkou.
Jak si vedu?
Mám tě obodovat?
Za dobu, co jsi můj nepřítomný manžel?
Neúmyslný manžel.
- Děkuji. - Neřízený, tyranský manžel.
Dáš mi to na náhrobek?
Ano. Cokoli chceš.
- Andiamo. - Andiamo.
Holky.
- Díky. - Díky, Virginie.
Kde je Nan?
Ona přijde.
Proč já tak prahla po muži, co zpozoruje mé pěkně tvarované kotníky?
Mabel, co to děláš?
Mám se tu zotavovat z rozchodu.
Tihle nejsou tvůj typ.
Třeba jsou. Kdo ví?
Co to dělá?
Zdravím, pánové.
- Podržte to. - Ovšem.
Mabel Elmsworthová.
- Už jste viděl pěkněji tvarovaný kotník? - Ne.
Tak dobrá.
- No jo, nic pro mě. - Pardon.
- Ale za pokus to stálo. - Mabel Elmsworthová.
Ta nejlepší ze všech...
Elizabeth je ztřeštěná a vyžaduje opatrné zacházení.
Půjdu najít Mabel a děvčata.
Ovšem, drahá.
Lizzy.
- Ať nás nevidí spolu. - Mám o tebe starost.
Jsem v pořádku.
Slyšel jsi...
Miluju tě. Mám plán. Nelámej nade mnou hůl.
Dostala jsem nápad.
Pro lidi jako já není snadné flirtovat.
Vypěstovala jsem si dokonalý cit pro to, která dívka by tomu mohla být přístupná.
Daří se mi vyhledávat holky i kluky, kteří se cítí nesví, zmatení...
Před Honorií jsem taková byla já.
Ale je nás mnohem víc, než myslíš.
Stačí se prostě jen navzájem najít
a říct těm klukům a holkám, že láska není nemožná.
Láska je možná.
No a někdo by mohl objevit obchodní příležitost, kdyby mu hezky šlo...
Představování.
Podnět k zamyšlení.
Panejo.
- Vidím, že to dopadlo dobře. - Jo.
Lizzy souhlasila, že to zkusíme znovu. Učiní mě nejšťastnějším mužem na světě.
Ale počítá se to?
Když jsi musel podstrkávat historky tisku, abys ji k sňatku dotlačil?
Já nechtěl, aby kdokoli z nás čelil odsudkům.
Ale dokážeš čelit svému svědomí?
- Bolí to... - Jo.
...když se tě rozhodnou opustit. Když si zvolí jiného muže.
Ale víš, co bolí ještě víc?
Hanba.
Omluvte mě.
PAN GUY THWARTE – PANÍ PALOMA THWARTEOVÁ
Promiň. Prohlížela jsem si to tu.
Je to tady nádherné.
V Portu Salvu máte nádherných míst nepočítaně.
To je jiný druh krásy.
Mrzí mě to s tvojí kamarádkou. Jak psaly noviny.
Asi to není lehké.
Děkuju.
Můžeme si promluvit o Guyovi?
O tvém manželovi?
Byla to bláznivá noc. Vylezli jsme na maják.
Házeli jsme chleba rackům a...
To je na dlouho.
Ani ti to vyprávět nemůžu, protože...
si to sama ještě skládám dohromady.
Ale Guy tě miluje. Vroucně.
A myslí si, že nám všem zničil život. Obzvlášť tobě.
Za to, jak se všechno vyvinulo, Guy nemůže.
To my jsme se vzali.
Měla jsem poslat telegram?
Jestli si někdo zaslouží štěstí, je to Guy.
A mě do smrti nepřestane rmoutit, že mu ho ze své pozice nebudu moct dopřát.
Ale děkuju, že ses mi starala o sestru.
Mileráda.
Hodně štěstí, paní Thwarteová.
Nan. Už je čas. Budou tě ohlašovat.
Ach, Nan...
- To zvládneš. - Nan...
Děkuju.
Musím s tebou mluvit.
Prosím, Nan.
Nemůžu.
Tohle jsem já.
Já...
Nan, miluju tě.
Nan. Miluju tě.
Nan.
- Mrzí mě to. - Nan.
Dámy a pánové, odložte prosím škrabošky.
Takhle to být nemuselo.
Vážení lordi a dámy...
Vévoda z Tintagelu má oznámení.
Vážení lordi, dámy a pánové.
Jak naznačily noviny,
v uplynulých měsících jsme s manželkou žili ve lži.
Má manželka není tou, již miluji.
Miluji jinou.
Celým srdcem.
Ač to nebylo vždy snadné,
bylo nesmírnou ctí plnit povinnosti spojené s titulem vévody.
Ale nemám tak šanci ukončit své manželství.
Má láska by neměla být utajená.
Musíme mít možnost tuto lásku oslavovat.
Proto se od této chvíle...
zříkám svého titulu.
Odteď se zříkám odpovědnosti za Tintagel.
Za své povinnosti. A za svou manželku. Vzdávám se toho všeho.
Ať to nemá ani jeden.
Díky abdikaci se mohu rozvést.
Znamená to, že mohu nabídnout vše,
bezpodmínečně, ženě, kterou miluji.
Od této chvíle již nejsem vévodou.
A Annabel St. Georgeová už není vévodkyní.
Blanche! Kde jsi byla?
Propásla jsi to.
Theovu abdikaci?
Nemohla bych to vidět.
Ale víš, co to znamená? Jsme svobodní.
Můžeme jít, kam chceme.
Celý Theův život jsem z něho vychovávala vévodu.
A on nemá dědice.
Ten titul je Theův život. I můj.
Nemohu to dovolit.
Takže jsem napsala Kitovi.
Cože?
Je na cestě sem.
- Ví to Theo? - Ovšemže ne.
Blanche, celý život ses urputně snažila, aby nezjistil, že tě jeho otec podváděl.
Jestli se Theo teď dozví, že má bratra...
Kit je nebezpečný.
- Tintagel bojuje dál. - Ale s mužem jako Kit u kormidla...
Tvrdíš, že mě miluješ pro všechno, čím jsem.
Tintagel. To jsem já.
A takhle Tintagel zůstane v rodině.
Bude potřebovat moje vedení. Nový vévoda je na cestě.
Nan!
- Máš, cos chtěla. - Já ho o to nežádala.
Víš, že já bych to novinám nikdy neřekla.
Nan, jsi jediný člověk, který to věděl.
Ty skutečně věříš, že bych tě zradila?
Já nevím.
Je...
Je mi to nesmírně líto. To všechno.
Jak to sem dospělo?
Tenhle příběh lásky měl být o nás, naší dívčí partě. Tak to mělo být.
Tak by to mělo být.
Nan? Nan!
Kde je?
- Tys nikdy nic z tohohle nechtěla. - Nan!
A teď se můžeš rozvést.
Jestli miluješ Guye, proč tohle nemůže být ku prospěchu nás všech?
Co když to nechci? Nejde o šarvátku, kdo koho miluje a kdo komu ublížil.
Jde o ochranu mého děťátka!
Cože?
Čekám Theovo dítě.
Neříkej mu to. Prosím. To nesmíš.
Theo odchází, ale jeho matka se Tintagelu nikdy nevzdá.
Když zjistí, že existuje dědic, najde mě, půjde po mně.
Dítě mi vezme a natlačí ho do téhle instituce.
- Musím to Theovi říct. - Ztratíš ho.
Je to i jeho dítě, Nan.
Lizzy, prosím.
Kam chceš jít?
Někam. Kamkoli. Máš totiž pravdu. Jsem svobodná.
S děckem začnu nový život mimo tuto instituci.
A ty můžeš být s Theem.
Tak hodně štěstí. S tímhle vším. Není to lehké. Nic z toho není lehké.
Úspěšně lži Theovi.
Je mi to moc líto.
Co se stalo? Lizzy? Co se děje?
Nan?
- Nan! - Nan?
Překlad titulků: Jiří Sailer