Nan! Nan! Der er gået to uger!
Du har ikke besvaret nogen af mine breve! Vi må tale sammen!
Tal med din hustru!
Det var en dum, fordrukken aften. Du bad mig komme videre med mit liv.
- Jeg mente, få en hobby. - Var der ikke et håb i New York?
Jo.
- Hvorfor kan vi så ikke løse... - Fordi alt er ændret.
Det er det bare. Så tag tilbage til din hustru.
Nan! Nan!
Har du det bedre?
Du har gemt dig på dit værelse i to uger.
Jeg går ud fra, vi afslutter det her nu?
Da du kom tilbage fra Italien, foreslog du, at vi stod sammen offentligt,
indtil Jinny kom tilbage. Og nu...
...er Jinny tilbage.
Jeg går ud fra, du bliver i New York. Der tager du vel hen, når vi skilles?
- Det er selvfølgelig op til dig. - Op til mig?
Nan, det var din idé.
- Du jublede ved idéen om adskilte liv. - Er det ikke det, vi begge ønsker?
- Du vil have mig til at forsvinde. - Du foreslog det.
Og sæsonens sidste bal vil være et godt tidspunkt at offentliggøre det.
Nuvel. Så er det arrangeret.
HERTUGINDEN AF TINTAGEL
Ifølge traditionen er den 16. i denne måned dagen,
hvor hertuginden af Tintagel afholder et privat bal
for at markere sæsonafslutningen.
De er hjerteligt velkomne.
Tema: maskerade.
Og til midnat vil der komme en særlig bekendtgørelse.
BASERET PÅ EDITH WHARTONS ROMAN
Strammere. Strammere.
Nej, Jinny, den skal være lavere i halsen.
Lavere end det?
Jeg skal se betagende ud. Det er mit post-hjertesorgsbal.
Jeg overlever kun, hvis jeg flirter med halvdelen af salen.
Nu ved vi i det mindste hvilken halvdel.
Det er ikke min skyld, at I ikke så, hvad der stirrede jer lige i ansigtet.
Det var vist ikke Honorias ansigt, du stirrede på.
Jinny!
Det er en lettelse ikke at lade, som om jeg er desperat efter en adelsmand.
"Tillykke. De har forfædre."
Stadig ingen forespørgsler på introduktioner?
Slægtsnavnet er ikke, hvad det har været.
Det er jeg ked af.
Freddie og jeg skal nok lade jer få fred, så snart jeg finder et sted, vi kan bo.
Her. I bor her. Vi er en familie.
Og jeg lover dig, at hvad fred angår, så er du og Freddie mere end velkomne.
Tak.
Har nogen af jer set Lizzy?
Hvor er Nan?
Theo, hun ved det.
Nan.
- Lad os gå ind og tale... - Theo, lad os være alene.
- Hvis vi nu bare... - Det er mellem mig og min veninde.
Nan.
Nan, jeg er ked af det. Nan, kan vi ikke... Vi bør tale om det.
Nan?
Nan.
- Nan! Nan, jeg har været desperat... - Hvad?
- ...efter at tale med dig... - Siden du sendte mig til Italien?
- Nej, jeg sagde bare... - Siden du fulgte min mand til mit hjem?
Det var forbi mellem jer. Du sagde, du ikke kom tilbage.
Siden du lå med min mand i vores seng?
Jeg bedrog dig. Det kan jeg ikke tilgive mig selv for.
Men du må forstå, at jeg aldrig havde så meget som tænkt på Theo,
hvis ikke det var forbi mellem jer. Jeg havde aldrig tilladt mig at elske ham.
Elsker du ham?
Elsker han dig?
- Det må du spørge ham om. - Er min mand forelsket i dig?
Det siger han.
Men, Nan, jeg vil altid vælge dig.
Du traf valget for flere uger siden og valgte ikke mig.
Du får ikke lov at træffe flere valg. Det næste valg er mit.
Hvorfor ikke? Hvorfor får jeg ikke lov at træffe mere end et valg?
For du har truffet mange valg i år, Nan.
Først valgte du Theo. Så Guy.
- Så Theo, og så Guy igen. - Jeg valgte at beskytte min søster.
Ja. Du har gjort det enorme offer at bo på dette tarvelige slot,
så du kan fortælle dig selv og os andre, at du reddede din søster.
Du gik i seng med Theos bedste ven med din brudekjole hængende på værelset!
Og vi gjorde ikke andet end at elske, støtte og forstå dig i hvert eneste valg!
Er det det eneste, du gjorde? Eller gik du i seng med min mand?
Hvis nogen havde bedt mig vælge ét menneske at stole på,
en, der aldrig ville lyve for mig, så ville jeg have sagt dig, Lizzy.
Sådan tror alle, du er. Men ved du hvad? Verden fortjener at kende sandheden.
Lizzy? Lizzy?
- Nan vil afsløre mig. - Hvad? Det ville hun ikke gøre.
Det er hendes bekendtgørelse til ballet. Hun fortæller alle om os,
og så bliver du skørtejægerhertugen, der får skulderklap,
mens det er ude med mig. Jeg bliver ikke gift og bliver udstødt af alle.
Jeg må tage hjem og vente på at dø.
- Det er det, "ødelægge" betyder. - Nan er ikke hævngerrig.
Har du set hende?
Hun er ikke sig selv, Theo.
Hun er ikke bare såret. Hun er vild!
Lizzy.
Hun besvarer ikke mine breve. Hun taler ikke til mig.
- Så inviterer hun ham til bal. - Og så inviterer hun mig til bal.
Hvordan skal jeg vide, hvad hun tænker?
Jeg troede, Nan og jeg var ovre de her julelege.
Hvad er det, hun vil?
Vi ved, at hun ikke vil have, at du jagter hende til hest.
- Jeg ville bare forklare. - Det gjorde du.
- I dine 14 breve. - Nej, 15.
Jeg ved ikke, om hun åbner dem.
Vent! Nej, Guy.
Åh gud.
- Hør nu, Guy. Vi blev fulde. - Ja.
Og vi blev gift ved en fejl.
Vi slog ikke nogen ihjel. Det var ikke en forbrydelse.
Men hvis du uddeler undskyldninger, så har jeg måttet forlade mit hjem.
Folk i Porto Salvo ved, at jeg havde en ægtemand kortere tid, end folk har hikke.
Jeg må ikke engang drive min virksomhed uden min mands tilladelse.
Tror du, det er min drøm?
At være gift med en mand, der jagter andre kvinder til hest?
Et ægteskab, der blot er lidelse og ingen sex?
- Sådan er de fleste ægteskaber vist. - De engelske, måske.
Hvornår er du blevet så engelsk? At sige intet og holde det for dig selv?
Jeg antog, det var begær. Trøst, måske.
Lizzy siger, du elsker hende.
Det er sandt.
Elsker du hende virkelig?
Meget højt.
Så vil du gøre alt for at beskytte hende.
Enten afslører jeg Lizzy og affæren for hele verden,
- eller også bliver jeg. - Det gør du ikke.
Jo. Jeg ønsker det ikke.
- Det vil knuse mit hjerte. - Afslører du det, rører det ikke mig.
Men Lizzy vil for altid være hende, der fristede den gifte hertug.
Og det er Lizzy, som er god og rar...
Jeg har ikke brug for en liste over, hvor skøn Lizzy er. Ikke fra dig.
Du afslører hende eller hvad? Hvad er du ude efter?
Jeg vil blive på Tintagel.
Hvad? Hvorfor ønsker du det?
Jeg vil ikke trække mig tilbage, hvor du placerer mig.
Hvad foregår der? Du vil ikke blive her. Du hader at være her!
Jeg har endelig fået en stemme.
Og dette liv og titlen og alt, hvad det medfører.
Jeg er hertuginde, og det vil jeg altid sætte først.
Så du er ikke blot blevet engelsk. Du er blevet min moder.
Jeg har viet mit liv til det her.
Så hvis jeg skal lide under det, forlanger jeg også fordelene.
Du har stjålet min frihed. Du har trådt på mit hjerte.
Du har truet min forstand. Og nu afpresser du mig?
Du hører ikke til på slottet. Du er et nul, og jeg vil ikke have dig her.
Det har været min slægts hjem i århundreder. Det er mit fristed.
Men er det vigtigere for dig end kærlighed?
HENRY WILLIAM USHANT FEMTE HERTUG AF TINTAGEL
BEDRAG I HERTUGINDENS INDERKREDS. UTROSKABSSKANDALE.
Piger.
- Godmorgen. - Se her.
AFFÆRE PÅ TINTAGEL.
- Hvad? - Læs det.
- Hvem? Hvilken næreste ven? - De navngiver ikke nogen.
Hvem tror de, det er?
- Åh nej. - Hvad?
Hvad er der?
Lizzy...
Nan!
Flyt dig!
Nan!
Hvor kunne du gøre det?
MODER, MØD MIG VED MAUSOLEET VED DAGGRY. VÆR SØD AT KOMME. NAN
Lizzy?
Du har en gæst.
- Vi så aviserne. - Jeg må tale med dig.
Naturligvis. Ja.
Kom ind.
Jeg laver te.
Det må være Nan, der er gået til aviserne.
Jeg ved ikke, hvad jeg tror mindst på.
At Lizzy ville gøre det mod Nan, eller at Nan ville gøre det mod Lizzy.
Hun ville ikke sladre. Det ville hun ikke.
Der er detaljer, ingen andre kunne vide.
Hvem kunne ellers have sagt det?
Undskyld.
Jeg er virkelig ked af det.
Det har fået nogle ting til at give mening.
Men hvis jeg kan beskytte dig mod noget af det...
På trods af alt?
Faktum er, at jeg er blevet tilbudt en stilling.
- En post i regeringen. Stor mulighed. - Tillykke.
Jeg ved, det her nok ikke er det mest romantiske øjeblik i dit liv,
men jeg vil mene, jeg gjorde mit bedste sidst.
Vi kunne hjælpe hinanden. Folk ser helst en politiker med en hustru.
Og jeg ser helst... dig.
Så ofte som muligt.
Lizzy, jeg kan ikke bare holde op.
Jeg kan ikke bare slukke for mine følelser som en vandhane. Jeg elsker dig stadig.
Og det fungerede mellem os. Ikke?
Eller må jeg beskytte dig mod ulykke?
En respektabel borger ved din side kan måske få rygterne til at stoppe.
Vil du denne gang rent faktisk...
...og rent pragmatisk...
...ægte mig?
Nan?
Min skat, hvad foregår der? Alt vel?
Du er den eneste, jeg kan stole på.
På slottet lytter hver en kammerpige, og ingen må vide det.
- Hvad er det her for et sted? - Det er...
Det er mange århundreder. Tintagel-generationerne.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Theo er rasende på mig. Han tror, jeg afslørede Lizzy.
Er det Lizzy?
Og jeg ville aldrig... Selvfølgelig ville jeg aldrig gøre det.
Jeg sagde det kun, fordi han skulle lade mig blive boende på slottet.
- Jeg må være i sikkerhed, fordi... - Nan, hvorfor?
Jeg er så bange og så træt.
Og jeg er så forvirret og ved kun, at jeg må være i sikkerhed...
...for jeg skal have et barn.
Hvad?
Det er sandt. Jeg skal have et barn.
At elske det barn vil være det vigtigste, jeg nogen sinde kommer til at gøre.
Vil det altid føles sådan her? Som om man er ved at briste af glæde, men samtidig
- kvæles af frygt? - Ja. Sådan føles det altid.
Det er meget overvældende.
Det er overvældende.
Og jeg ved ikke. Hvad nu, hvis jeg begår en fejl?
For jeg har det med at begå fejl.
Og jeg skal gøre det her rigtigt, for jeg venter Tintagels arving.
Er du sikker på, det er det rette? Helt sikker?
Fuldkommen.
Jeg beklager, moder.
Er du helt sikker på, at det er Theos barn?
Ja.
Lægen sagde fire måneder. Da var vi på bryllupsrejse.
Så dette barn bliver hertug?
Eller hertuginde. Og det eneste, Theo og hans moder ønsker, er en arving.
Vil de så ikke blive glade?
Måske før. Men Theo er forelsket i Lizzy.
Og jeg er sikker på, han vil have mig ud.
Og hertugens arving skal opfostres på slottet.
Mit barn er Tintagels fremtid, og jeg er et nul.
Og jeg føler mig så alene i det her.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Hvad, hvis de tager mit barn?
Skat, hør her. Jeg adskilte en moder og datter for 19 år siden.
Det lader jeg ikke ske igen.
Skal jeg stikke af? Vi ved, hvordan det gik med Jinny.
- Jeg har ingen rettigheder. - Jeg vil ikke lade det ske.
Hvad skal jeg så gøre?
Du skal kæmpe.
Og, Nan, du er ikke alene.
Du har mig.
Og du har et lille barn, som har brug for din hjælp.
Og ved du, hvad du også har?
En stemme.
Hvis omverdenen hører, du venter et barn, vil det blive fejret.
Du må overraske dem.
Stå frem ved midnatstid, og offentliggør det.
"Jeg er hertuginden, og jeg venter en arving."
Når det er offentligt, kan de ikke stritte dig ud.
Min skat, på din bryllupsdag
gjorde du det modigste, jeg har oplevet, og reddede din søster.
Nu skal du redde dig selv.
- Alt vel? - Ja.
Var han forbløffet over nyhederne?
Han kom. Vi talte.
Og?
Alt skal nok gå.
JEG HAR TILLID TIL, AT BREVET FINDER DIG VEL.
JEG HAVDE HÅBET, JEG ALDRIG SKULLE SKRIVE DETTE BREV.
Jeg forstår godt, I hader mig.
Jeg hader mig selv.
Du behøver ikke gøre det her. Tag ikke med, hvis du ikke vil.
Alle vil holde øje med, hvem af os der ikke dukker op.
Du er nødt til at tage med, Lizzy.
Og vi er nødt til at tale med Nan. Hun bliver knust.
Men, Lizzy, Jinny og jeg ved begge, hvordan det føles at blive hvisket om.
At aviserne misbilliger os.
Og hvis vi skulle vælge lige nu, hvem vi holder med, dig eller dem, der hvisker...
Du ved, affæren er et rygte.
Og eftersom de ikke har nævnt navne, kunne det være os alle.
Lad dem skrive, hvad de vil.
Jeg aflyste mit bryllup. De må da vide, det er mig.
Og? Jeg stak af til Italien. Jeg er en gal kvinde.
Jeg sørger. Jeg er et nervevrag.
Det kunne sagtens være mig.
Kan vi ikke sige, det er mig? Det ville jeg elske, hvis alle troede.
Lad os tage til bal.
Lizzy?
- Hvad siger du til hende? - Nan?
Hun kastede mig for ulvene. Vi har ikke mere at tale om.
Nu, hvor hun ved det, er det værste vel overstået?
Spørg mig efter midnat, efter Nans store bekendtgørelse.
Men Nan elsker Guy. Kunne du og Theo ikke bare...
Theo vil altid være gift med Nan. Jeg vil ikke være hans elskerinde.
Skammen vil gøre det af med mig. Jeg vil have et fuldkomment liv.
Har de lagt det i ruiner?
Det lader til at halte videre uden mig.
Har du noget imod, at jeg kommer og finder dig om lidt?
En kort rundtur bare for... at få lidt luft.
Jeg kan ikke holdes ansvarlig for at fornærme nogen markiser.
- Lad være med at se på ham. Ingen kigger. - Jeg ønsker desperat at kigge.
- Tror I overhovedet, Nan kommer. - Hun kommer. Helt bestemt.
Miss Elmsworth.
Tak for dit generøse og pragmatiske frieri.
Og ja tak. Jeg vil meget gerne sige ja.
ANNULLERINGSERKLÆRING
Ikke det værste sted.
Halvdelen af min barndom løb jeg op og ned ad de trapper.
Hvad?
Ikke noget.
Undskyld. I ugevis har jeg talt om, hvordan det kun påvirker mig.
Jeg må bare forklare Nan, at vi får det annulleret.
Er dokumenterne dukket op?
Ikke endnu. Det er ikke nemt at afslutte et ægteskab.
Nej. Hvis man gjorde det mindre nemt at indlede et, ville det hjælpe.
Når jeg har talt med hende, tager jeg med tilbage og løser det.
Jeg savner markedet. De "callonier".
- Cannoli. - Cannoli.
Du siger det vist med vilje.
Jeg havde ikke forventet at komme tilbage med en hustru.
- Hvordan klarer jeg mig? - Vil du have point?
For din tid som min fraværende mand?
Ægtemand ved et tilfælde.
- Tak. - Bortløbne, udyr af en mand.
- Skal det stå på min gravsten? - Ja. Hvor du end ønsker det?
- Andiamo. - Andiamo.
Piger.
- Tak. - Tak, Virginia.
- Hvor er Nan? - Hun skal nok komme.
Hvorfor spildte jeg mine sorgløse aftener på at håbe, en mand bemærkede mine ankler?
- Mabel, hvad laver du? - Jeg skal jo over min hjertesorg.
- De er ikke din type. - Måske er de. Hvem ved?
Hvad laver hun?
- Godaften, de herrer. Hold det. - Så gerne.
Mabel Elmsworth.
- Har De nogen sinde set en finere ankel? - Nej.
Okay.
Ja. Det er ikke noget for mig.
- Men det var forsøget værd. - Mabel Elmsworth.
Den fineste...
Hun er gal og må håndteres forsigtigt.
- Jeg finder Mabel og pigerne. - Naturligvis, elskede.
Lizzy.
- Vi må ikke ses tale sammen. - Jeg er bekymret for dig.
Jeg har det fint.
Har du hørt...
Jeg elsker dig. Jeg har en plan. Du må ikke opgive mig.
Jeg har fået en idé.
Flirten er ikke nemt for folk som mig.
Jeg har udviklet verdens bedste sans for, hvilke piger der er åbne for det.
Jeg er god til at opdage piger og drenge, der ser ubekvemme og forvirrede ud.
Det var mig før Honoria.
Der er langt flere af os, end man tror. Man skal bare finde hinanden.
Man skal fortælle de piger og drenge, at kærligheden ikke er umulig.
Den er mulig.
Og nogle kunne se en forretningsmulighed, hvis de var gode til...
At introducere folk.
Det er noget at tænke over, ikke?
Wow.
- Det gik alt sammen, ser jeg. - Ja. Lizzy har indvilget i at prøve igen.
Og gøre mig til verdens lykkeligste mand.
Men tæller det?
Hvis du har måttet lække historier til aviserne for at tvinge hende?
Jeg... ønskede ikke, at der blev set skævt til nogen af os.
Men kan du se dig selv i øjnene?
- Det gør ondt... - Ja.
...når de beslutter sig for at forlade en. Når de vælger den anden mand.
Men ved du, hvad der gør mere ondt?
Skam.
Undskyld mig.
Undskyld. Jeg gik på opdagelse.
Her er smukt.
I Porto Salvo har I en million smukke steder.
Det er en anden slags skønhed.
Det gør mig ondt med din veninde. I aviserne.
Det kan ikke være nemt.
Tak.
Nan, kan jeg tale med dig om Guy?
Din mand?
Det var en skør aften. Vi klatrede op i et fyrtårn.
Vi smed brød efter måger og...
Det er en lang historie. Og jeg kan ærlig talt ikke fortælle dig den, for...
...jeg er stadig ved at stykke den sammen.
Men Guy elsker dig. Meget højt.
Og han tror, han har ødelagt livet for os alle. Primært for dig.
Guy kan ikke bebrejdes for, hvordan det endte.
- Det var os, der blev gift. - Skulle jeg have sendt et telegram?
Hvis der er nogen, der fortjener at være lykkelig, så er det Guy.
Og det er mit livs største sorg, at jeg ikke er i stand til...
...at give ham det.
Men tak, fordi du tog dig af min søster.
Mig en fornøjelse.
Held og lykke, mrs. Thwarte.
Nan. Tiden er inde. De præsenterer dig.
Nan...
- Du klarer det. - Nan...
- Tak. - Jeg må tale med dig.
Jeg beder dig, Nan.
- Det kan jeg ikke. - Det er mig.
Jeg...
Nan, jeg elsker dig.
Nan. Jeg elsker dig.
Nan.
- Jeg beklager. - Nan.
Mine damer og herrer, maskerne må fjernes.
Det behøvede ikke være sådan.
Mine adelsmænd og damer...
Hertugen af Tintagel har en bekendtgørelse.
Mine adelsmænd, damer og herrer.
Som aviserne antyder, har min hustru og jeg i de seneste måneder levet på en løgn.
Min hustru er ikke den kvinde, jeg elsker.
Jeg elsker en anden.
Fuldkommen.
Selv om det ikke altid har været nemt, har det været mit livs ære at være hertug.
Men jeg har altid vidst, det er umuligt at afslutte mit ægteskab.
Og min kærlighed fortjener ikke at være hemmelig. Vi bør fejre den.
Så fra dette øjeblik...
...frasiger jeg mig titlen.
Fra nu af afgiver jeg ansvaret for Tintagel,
for mine forpligtelser og for min hustru. Jeg frasiger mig det hele.
Lad ingen af os have det.
Abdicering betyder, jeg kan lade mig skille.
Det betyder, at jeg kan tilbyde alt ubetinget til den kvinde, jeg elsker.
Fra nu af er jeg ikke længere hertug.
Og Annabel St. George er ikke længere hertuginde.
Blanche! Hvor var du?
- Du gik glip af det. - Theos abdicering?
Jeg kunne ikke se på.
Men ved du, hvad det betyder? Vi er frie. Vi kan tage, hvorhen vi vil.
Jeg har brugt hele Theos liv på at gøre ham til hertug.
Og han har ingen arving.
Den titel er Theos liv. Og mit.
Jeg kan ikke tillade det. Så jeg skrev til Kit.
Hvad?
Han er på vej.
- Ved Theo det? - Naturligvis ikke.
Blanche, du kæmpede for, at din søn ikke skulle vide, hans fader var utro.
Hvis Theo nu finder ud af, at han har en broder...
Kit er farlig.
- Tintagel kæmper videre. - Men med en mand som Kit ved roret...
Du siger, du elsker mig for alt det, jeg er.
Tintagel er det, jeg er.
Og på denne måde forbliver Tintagel i familien.
Han får brug for min vejledning. Den nye hertug er på vej.
Nan!
- Du fik, hvad du ville have. - Jeg bad ham ikke om det.
Du ved, jeg aldrig ville have fortalt aviserne det.
Nan, du er den eneste, der vidste besked.
Tror du virkelig, jeg ville forråde dig?
Det ved jeg ikke.
Jeg...
Jeg er virkelig ked af det. Af det hele.
Hvordan havnede vi her?
For kærlighedshistorien skulle være os, pigerne.
Vi skulle være kærlighedshistorien. Sådan skulle det være. Sådan bør det være.
Nan? Nan!
Hvor er hun?
- Du har aldrig ønsket noget af dette. - Nan!
Og nu kan I blive skilt.
Så hvis du elsker Guy, hvorfor er det her så ikke godt for alle?
Hvordan ved du, det er godt for mig?
Det handler ikke om, hvem der elsker hvem eller blev såret.
Jeg må beskytte mit barn!
- Hvad? - Jeg venter Theos barn.
Lad være med at fortælle ham det. Det må du ikke.
Theo går sin vej, men hans moder opgiver aldrig Tintagel.
Hvis hun finder ud af, at der er en arving, vil hun forfølge mig.
Hun vil tage mit barn og tvinge det ind i denne institution.
- Jeg er nødt til at fortælle Theo det. - Du mister ham.
Det er også hans barn, Nan.
- Lizzy, jeg beder dig. - Hvor vil du tage hen?
Et eller andet sted. Hvor som helst. For du har ret. Jeg er fri.
Mit barn og jeg får et nyt liv væk fra dette sted.
Og du kan være sammen med Theo.
Så held og lykke. Med alt det her. Det er ikke nemt. Det er intet af det.
Held og lykke med at lyve for Theo. Det gør mig ondt.
Hvad er der galt? Lizzy? Hvad er der i vejen?
Nan?
- Nan! - Nan?
Tekster af: Cecilie Hassenkam