Nane!
Praėjo dvi savaitės!
Neatrašei nė į vieną mano laišką! Pasikalbėkim!
Kalbėkis su savo žmona!
Buvo tik viena kvaila girta naktis. Sakei man gyventi toliau.
- Sakiau susirasti veiklos. - Bet ar Niujorke neatrodė,
- kad turime šansų? - Atrodė.
- Tai kodėl negalim visko išspręsti... - Nes viskas pasikeitė.
Taip jau yra. Tiesiog grįžk pas savo žmoną.
Nane!
Ar geriau jautiesi?
Dvi savaites slėpeisi savo kambaryje.
Kaip suprantu, tai pasibaigė?
Grįžusi iš Italijos pasiūlei mums...
viešai būti kartu...
kol grįš Džinė. O dabar...
Džinė grįžo.
Maniau, tiesiog liksi Niujorke.
Išvyksi ten, kai atsiskirsime?
Žinoma, spręsti tau.
Man?
Nane, tu taip sugalvojai.
O tu su džiaugsmu sutikai gyventi atskirus gyvenimus.
Argi ne to abu norime?
- Tu tik nori, kad dingčiau. - Nane, tu tai pasiūlei.
Turbūt geriausia tai pranešti sezono pabaigos puotoje.
Ką gi, tuomet nutarta.
TINTADŽELIO HERCOGIENĖ
LEDI KONČITAI BRITELSI
Laikydamasi tradicijos, 16-ą šio mėnesio dieną
Tintadželio hercogienė kels savo puotą
sezono pabaigos proga.
Maloniai kviečiu jus prisijungti.
PONUI IR PONIAI TVORTAMS
PANELEI ELIZABETEI ELMSVORT
Tema – maskaradas.
Vidurnaktį išgirsite ypatingą pranešimą.
PAREMTA EDITOS VORTON ROMANU
Veržk.
Veržk dar.
Ne, Džine, iškirptė turi būti žemiau.
Dar žemiau, nei yra?
Turiu atrodyt pritrenkiamai. Čia pirma puota po to, kai man dužo širdis.
Ištversiu, tik jei galėsiu flirtuoti bent su puse svečių.
Bent jau žinome, kurią pusę turi omeny.
Ne aš kalta, kad viskas buvo tau prieš akis, o tu nepastebėjai.
Maniau, tau prieš akis būdavo ne Onorijos akys, o kas kita.
Džine!
Kaip gera, kad nebeturiu apsimetinėti, jog trokštu bendrauti su lordais.
„Sveikinu, jūs turite prosenelių.“
Vis dar nėra prašymų supažindinti?
Šeimos vardas nebe toks, koks buvo.
Labai gaila.
Mes su Fredžiu, paliksim tave ramybėj, kai tik rasime, kur gyventi.
Jūs gyvenate čia. Mes – šeima.
Garbės žodis, kad ir kiek turiu rūpesčių,
judu su Fredžiu man teikiate malonumą.
Ačiū tau.
Kuri nors matėte Lizę?
Kur Nanė?
Teo, ji žino.
Nane.
Manau, eikim visi vidun...
- ...ir pakalbėkim... - Teo, gali palikti mus vienas?
- Bet galim... - Tai mūsų su drauge reikalas.
Nane.
Labai atsiprašau. Gal galim tik...
Reikia tiesiog pasikalbėti.
Nane?
Nane.
- Nane! Aš labai norėjau... - Ko?
- ...pasikalbėti, kai... - Kai skatinai mane vykti į Italiją?
Ne skatinau, sakiau...
Kai nusekei paskui mano vyrą į mano namus?
Tarp tavęs ir Teo viskas buvo baigta. Sakei, nebegrįši.
Kai sugulei su mano vyru mūsų lovoje?
Aš išdaviau tave. Pati negaliu sau atleisti.
Bet noriu, kad suprastum, jog nė nebūčiau svajojusi apie Teo,
jei nebūčiau buvusi tikra, kad jums viskas baigta.
Antraip nebūčiau leidusi sau jo pamilti.
Tu jį myli?
Ar jis myli tave?
- Manau, reikia klausti jo. - Ar mano vyras myli tave?
Jis taip sako.
Bet tu man visada svarbesnė.
Priėmei sprendimą tada, ir aš nebuvau tau svarbesnė.
Ne, daugiau tu nebespręsi. Kitas sprendimas bus mano.
Kodėl? Kodėl aš negaliu spręsti daugiau nei vieną kartą?
Pastaraisiais metais, Nane, priėmei daug sprendimų.
Pirma pasirinkai Teo. Paskui – Gajų.
- Vėl – Teo ir vėl – Gajų... - Pasirinkau saugoti seserį.
Teisingai. Kilniai pasiaukojai, kad gyventum šitoj skurdžioj pily
ir galėtum patenkinta kas penkias minutes
kartoti sau ir mums, kad išgelbėjai savo seserį.
Permiegojai su geriausiu Teo draugu,
kai tavo kambary kabėjo vestuvinė suknelė!
O mes visos tik teikėm tau meilę, paramą ir supratingumą
dėl kiekvieno sprendimo ir pasirinkimo!
Daugiau nieko nedarei? Nepermiegojai su mano vyru?
Jei kas būtų paklausę, kuriuo žmogumi pasitikiu,
kad man niekada nemeluos, būčiau pasakiusi, jog tavimi, Lize.
Visi taip galvoja apie tave, bet žinai ką?
Manau, pasaulis nusipelnė žinoti tiesą.
Lize?
Nanė paviešins viską apie mane.
Ką? Ji to nepadarytų.
Ji tai praneš puotoje.
Ji papasakos apie mus ir tada tu tik tapsi mergišiumi hercogu,
tave pagirs, pabars, bet man bus galas.
Aš neištekėsiu, neegzistuosiu visuomenėje.
Turėsiu grįžti namo ir laukti galo,
- nes taip atrodo žlugęs gyvenimas. - Nanė nekerštinga.
Ar tu ją matei?
Ji kaip nesava, Teo.
Ji nėra tik įskaudinta. Ji įtūžusi!
Lize.
Ji neatrašo man į laiškus, nekalba su manimi.
Ir tada pakviečia jį į puotą.
Ir tada ji pakviečia mane puotą.
Iš kur man žinoti, ką ji galvoja?
Maniau, kad mudu su Nane nežaidžiame tokių žaidimų.
Ko ji nori?
Na, žinome, jog ji nenori, kad vytumeisi ją raitas.
- Bandžiau paaiškinti. - Paaiškinai.
- Su savo 14 laiškų. - Ne, 15.
Nė nežinau, ar ji juos atplėšė.
Pala! Ne. Gajau.
O Dieve.
- Klausyk, mes prisigėrėm... - Taip.
...ir netyčia susituokėm.
Nieko nenužudėm. Tai ne nusikaltimas.
Bet jei jau nori atsiprašinėti, tai aš turėjau palikti namus.
Melito de Porto Salvo žmonės žino, kad mano santuoka
truko trumpiau, nei žagteli normalus žmogus,
ir aš net negaliu tęsti savo verslo be vyro leidimo.
Manai, čia mano svajonė?
Būti ištekėjus už vyro, kuris raitas vejas kitas moteris?
Kankinanti santuoka ir dar be sekso?
Manau, dauguma santuokų tokios.
Nebent anglų.
Kada tapai tokia angle?
Nepasakei man, kad žinai. Laikei viską savy.
Maniau, kad tai geismas. Gal net paguoda.
Lizė sako, kad myli ją.
Tai tiesa.
Tikrai ją myli?
Labai.
Tuomet padarysi viską, kad ją apsaugotum.
Arba paviešinsiu visiems jūsų su Lize romaną,
- arba liksiu... - Tu to nepadarytum.
Padaryčiau, nors ir nenoriu.
Man plyštų širdis,
- bet padarysiu tai. - Beveik nepakenktum man,
bet Lizė amžiais gyventų
kaip begėdė, gundžiusi vedusį hercogą.
O mes kalbame apie gerą, kilnią Lizę...
Nenoriu girdėti gerų Lizės savybių. Ypač iš tavęs.
Arba pasmerksi ją, arba kas? Ko tu nori?
Likti Tintadželyje.
Ką? Kodėl to nori?
Nes neisiu ten, kur tu užsimanysi mane ištremti.
Kas darosi?
Tu nenori čia likti. Nekenti šios vietos!
Pagaliau turiu balsą.
Šį gyvenimą, titulą ir viską, ką tai gali suteikti.
Esu hercogienė ir man tai visada bus svarbiausia.
Tu tapai ne tik angle, bet ir mano motina.
Aš čia visam gyvenimui.
Jeigu turiu kęsti nuostolius, pasinaudosiu privalumais.
Tu atėmei mano laisvę.
Išplėšei man širdį.
Vos neišvarei manęs iš proto. O dabar šantažuoji mane?
Tau ne vieta šioje pilyje.
Esi niekas ir aš neleisiu tau čia likti.
Šimtmečius čia buvo mano šeimos namai. Tai mano prieglobstis.
Bet ar jis tau svarbesnis už meilę?
ČIA YRA HENRIO VILJAMO AŠANTO PALAIKAI
V TINTADŽELIO HERCOGAS
GIMĖ 1825-11-19 MIRĖ 1858-12-22
HERCOGIENĘ IŠDAVĖ ARTIMA DRAUGĖ.
TINTADŽELYJE ROMANO SKANDALAS.
Merginos.
- Labas rytas. - Žiūrėkite.
ROMANAS TINTADŽELYJE.
- Ką? - Skaitykite.
Kas? Kuri artimiausia draugė?
Vardo niekur nerašo.
Kaip manai, kas ji?
O ne.
Kas?
Kas yra?
Ak, Lize...
Nane!
Traukis!
Nane!
Kaip tu galėjai?
MOTINA, SUSITIKIME MAUZOLIEJUJE BRĖKŠTANT AUŠRAI
PRAŠAU ATEITI NANĖ.
Lize?
Pas tave lankytojas.
- Matėm laikraščius. - Reikia pasikalbėti.
Žinoma. Taip.
Užeik.
Išvirsiu arbatos.
Turbūt Nanė informavo spaudą.
Nežinau, kuo sunkiau patikėti.
Kad Lizė šitaip padarytų Nanei, ar kad Nanė šitaip padarytų Lizei.
Jie neišduotų to. Ji negalėtų.
Čia yra tokių detalių, kurių niekas kitas nežinotų.
Kas kitas galėjo jiems pasakyti?
Atleisk man.
Aš labai atsiprašau.
Dėl to kai kas pasidarė aiškiau.
Bet jei kaip nors galėčiau apsaugoti tave nuo šito...
Nepaisydamas visko?
Tiesa ta... kad man pasiūlė darbą.
- Ministrų kabinete. Tai svarbi galimybė. - Sveikinu.
Žinau, kad tai ne pati romantiškiausia akimirka tavo gyvenime,
bet, manau, praeitą kartą pasistengiau iš visos širdies.
Galime padėti vienas kitam.
Žmonėms patinka matyti politikus su žmonomis.
O man patinka matyti... tave.
Kaip galima dažniau.
Lize, aš negaliu liautis.
Negaliu pakeisti savo jausmų tau. Vis dar tebemyliu tave.
Ir mums gerai sekėsi, tiesa?
Gal apsaugočiau tave nuo katastrofos?
Gal tau pakaktų doro vyro parankės,
kad nutiltų tos paskalos.
Gal šįkart tu tikrai...
praktiniais sumetimais...
tekėtumei už manęs?
Nane?
Brangioji, kas yra? Tau viskas gerai?
Tik jumis galiu pasitikėti.
Pilyje klausosi visos tarnaitės. O šito niekas negali žinoti.
- Kokia čia vieta? - Čia...
Jai šimtai metų. Daug Tintadželių kartų.
Nežinau, ką daryti.
Teo pyksta ant manęs. Mano, kad aš pranešiau apie Lizę.
Tai rašoma apie Lizę?
O aš tikrai niekada to nepadaryčiau.
Pasakiau tai tik tam, kad priversčiau jį leisti man likti pilyje.
- Man reikia saugumo, nes... - Nane, kodėl?
Man be galo baisu ir aš labai pavargusi,
sutrikusi ir tik žinau, kad privalau būti saugi...
nes laukiuosi.
Ką?
Tikrai. Aš laukiuosi
ir žinau, kad svarbiausia mano pareiga gyvenime bus jį mylėti.
Ar visada tiesiog jausiuos...
kad galiu išprotėti iš džiaugsmo, bet tuo pačiu
- uždusti nuo baimės? - Taip.
Visada taip jausiesi.
Nes tai didelis pokytis.
Didelis.
Ir aš nežinau. Kas bus, jei suklysiu?
Nes aš vis klystu. Nuolat.
O turiu nebedaryti klaidų, nes nešioju Tintadželio paveldėtoją.
Ar tu įsitikinęs, kad to reikia? Tikrai?
Kaip niekada anksčiau.
Atsiprašau, motina.
Ar tu visiškai įsitikinusi, kad vaikas Teo?
Taip.
Gydytojas sakė, keturi mėnesiai. Kai buvome medaus mėnesio kelionėje.
Tai šis kūdikis bus hercogas?
Arba hercogė. O Teo ir jo motina tik ir nori įpėdinio.
Tai ar jie neapsidžiaugtų?
Seniau gal būtų apsidžiaugę. Bet Teo myli Lizę.
Esu tikra, jis nori, kad dingčiau.
O hercogo įpėdinis turi augti toje pilyje.
Mano vaikas yra Tintadželio ateitis, o aš – niekas,
jaučiuosi labai vieniša.
Nežinau, ką daryti. Kas, jei jie atims mano vaikelį?
Mieloji, paklausyk manęs.
Prieš 19 metų atskyriau dukrą nuo motinos.
Neleisiu, kad tai vėl nutiktų.
Gal man tiesiog bėgti? Žinom, kas nutiko Džinei.
Neturėsiu jokių teisių.
Neleisiu, kad taip nutiktų.
Tai ką man daryti?
Kovoti.
Ir, Nane, tu nesi viena.
Tu turi mane.
Ir mažylį, kuriam reikia tavo pagalbos.
Ir žinai, ką dar turi?
Balsą.
Jei pasaulis sužinos, kad laukiesi vaikelio, bus šventė.
Turi užklupti juos netikėtai.
Stokis šiąnakt vidurnaktį ir pranešk tai.
„Aš esu hercogienė ir laukiuosi įpėdinio.“
Pasakyk viešai ir niekas negalės tavęs išstumti.
Brangioji, vestuvių dieną
pasielgei neregėtai drąsiai ir išgelbėjai savo seserį.
Dabar išgelbėk save.
- Viskas gerai? - Taip.
Tai jį sutrikdė laikraščių naujienos?
Jis atėjo. Mes pasikalbėjome.
Ir?
Viskas bus gerai.
TIKIUOSI, LAIKAISI GERAI.
VYLIAUSI, KAD NIEKADA NETURĖSIU RAŠYTI ŠIO LAIŠKO.
Nekaltinu jūsų, kad nekenčiate manęs.
Pati nekenčiu savęs.
Žinai, kad neprivalai to daryti. Neprivalai eiti, jei nenori.
Visi svečiai stebės, kuri iš mūsų nepasirodys.
Turi eiti, Lize.
Ir turime pasikalbėti su Nane. Ji bus sukrėsta.
Bet, Lize, mudvi su Džine žinome, koks jausmas, kai visi apšneka tave.
Kai laikraščiuose mes vaizduojamos neigiamai.
Ir jei reiktų rinktis, ką palaikyti: tave ar apkalbinėtojus...
Juk žinai, kad tas romanas tėra gandas.
Kadangi vardas nepaminėtas, tai gali būti bet kuri mūsų.
Tegul jie rašo ką tik nori.
Aš atšaukiau savo vestuves. Kaip galima nežinoti, kad tai aš?
Na ir? Aš pabėgau į Italiją. Esu garsi beprotė.
Aš gedžiu. Esu nestabili.
Visai tikėtina, kad tai galėčiau būti aš.
O gal tai aš?
Man nuoširdžiai patiktų, jei visi galvotų, kad aš.
Eime į puotą.
Lize?
Ką jai sakysi?
Nanei?
Ji sušėrė mane vilkams, turbūt kalba tarp mūsų baigta.
Bet ji dabar žino, tai gal blogiausia jau praeity?
Paklausk manęs po vidurnakčio, po Nanės svarbiojo pranešimo.
Bet Nanė myli Gajų. Negalėtumėt judu su Teo tiesiog...
Teo liks susituokęs su Nane, neketinu būti jo meiluže.
Gėda mane pribaigtų.
Noriu visaverčio gyvenimo.
Ar jie leido piliai sugriūti?
Regis, ji dvasuoja ir be manęs.
Neprieštarausi?
Kad susirasčiau tave po minutėlės?
Norėčiau pasivaikščioti... tiesiog pabūti lauke.
Nenoriu būti kaltas, jei netyčia įžeisčiau kokius markizus.
Nežiūrėk į jį. Nė viena nežiūrėkime.
Be galo noriu pažiūrėti.
Manai, Nanė išvis ateis?
Ateis. Turėtų.
Panele Elmsvort.
Dėkoju už dosnų ir praktišką pasiūlymą.
Ir, taip. Mielai jį priimu.
SANTUOKOS NUTRAUKIMAS
Nebloga trobelė.
Pusę savo vaikystės praleidau bėgiodamas šiais laiptais.
Kas?
Nieko.
Atleisk man. Ištisas savaites tik ir kalbu, kaip man negerai.
Tiesiog turiu paaiškinti Nanei, kad anuliuojame santuoką.
Gal jau gavai dokumentus?
Dar ne. Nelengva nutraukti santuoką.
Verčiau jie pasunkintų santuokos pradžios procesą.
Pakalbėsiu su ja, grįšiu pas tave ir viską sutvarkysime.
Pasiilgau to turgaus. Tų kalonių.
- Kanolių. - Kanolių.
Manau, tyčia klysti.
Nesitikėjau grįžti čia su žmona.
Kaip man sekasi?
Nori įvertinimo?
Koks buvai mano nesantis vyras?
Netyčinis vyras.
- Ačiū. - Vyras pabėgėlis ir gyvulys.
Iškalsi tai ant mano antkapio?
Taip. Kur tik nori.
- Andiamo. - Andiamo.
Merginos.
- Ačiū. - Ačiū, Virdžinija.
Kur Nanė?
Ji ateis.
Kodėl švaisčiau savo nerūpestingas dienas, kad vyrai pastebėtų mano kulkšnis?
Meibele, ką tu darai?
Turiu gydytis širdgėlą.
Jie ne tavo skonio.
O gal mano. Kas žino?
Ką ji daro?
Sveiki, džentelmenai.
- Palaikykite. - Žinoma.
Meibelė Elmsvort.
- Esate matęs gražesnę kulkšnį? - Ne.
Gerai.
- Aha, tai ne man. - Atsiprašau.
- Bet buvo verta pabandyti. - Meibele Elmsvort.
Geriausias...
Elizabetė? Ji pašėlusi, ją reikia atsargiai prižiūrėti.
Susirasiu Meibelę ir kitas.
Žinoma, meile.
Lize.
- Negalim prie visų kalbėtis. - Man neramu dėl tavęs.
Man viskas gerai.
Ar girdėjote...
Aš myliu tave. Turiu planą. Suteik man šansą.
Kai ką sugalvojau.
Tokiems kaip aš flirtuoti nelengva.
Aš ištobulinau nuojautą, kaip pastebėti merginą, kuri norėtų bandyti.
Lengvai pastebiu, kada merginos ir vaikinai jaučiasi nepatogiai, sutrikę...
Tokia buvau prieš sutikdama Onoriją.
Bet tokių kaip mes yra daugiau, nei įsivaizduoji.
Tiesiog reikia rasti vieniems kitus
ir pasakyti toms merginoms ir vaikinams, kad tokia meilė nėra neįmanoma.
Tokia meilė įmanoma.
Ir kai kas galėtų užsiimti tokiu verslu, jei gerai moka...
Supažindinti žmones.
Galima apie tai pagalvoti, tiesa?
- Viskas susitvarkė, kaip matau. - Taip.
Lizė sutiko pabandyti dar kartą.
Padaryti mane laimingiausiu vyru pasaulyje.
Bet ar tai skaitosi?
Jei turėjai papasakoti laikraščiams istoriją, kad priverstum ją tekėti?
Aš nenorėjau, kad kuris mūsų susidurtų su nepasitenkinimu.
O pats esi patenkintas savimi?
- Skaudu... - Taip.
...kai tave nusprendžia palikti. Kai pasirenka kitą vyrą.
Bet žinai, kas yra skaudžiau?
Gėda.
Atsiprašau.
PONAS GAJUS TVORTAS PONIA PALOMA TVORT
Atsiprašau. Tyrinėjau aplinką.
Čia gražu.
Porto Salve turėjai milijoną gražių vietų.
Čia kitoks grožis.
Užjaučiu dėl tavo draugės. Dėl laikraščių.
Turbūt nelengva.
Ačiū.
Nane, galime pasikalbėti apie Gajų?
Apie tavo vyrą?
Tai buvo beprotiška naktis. Mes įlipome į švyturį.
Mėtėme kirams duonos ir...
Tai ilga istorija.
Jei atvirai, nė negaliu tau jos papasakoti...
nes pati vis dar ją aiškinuosi.
Bet Gajus myli tave. Labai.
Ir jis mano, kad sugriovė jūsų gyvenimus. Daugiausia tavo.
Ne Gajus kaltas dėl to, kaip viskas išėjo.
Juk mudu susituokėme.
Ar turėjau atsiųsti telegramą?
Jei kas šiame pasaulyje nusipelnė laimės, tai būtent Gajus.
Liūdniausia mano gyvenime yra tai, kad negalėsiu jam...
jos suteikti.
Bet dėkoju, kad pasirūpinai mano seserimi.
Man buvo malonu.
Sėkmės, ponia Tvort.
Nane. Jau laikas. Tuoj tave pristatys.
Nane...
- Tau puikiai seksis. - Nane...
Ačiū.
Noriu pasikalbėti su tavimi.
Prašau, Nane.
Aš negaliu.
Juk čia aš.
Aš...
Nane, aš myliu tave.
Nane. Aš myliu tave.
Nane.
- Atsiprašau. - Nane.
Ponios ir ponai, galima nusirišti kaukes.
Neturėjo viskas taip būti.
Lordai ir ledi...
Tintadželio hercogas turi pranešimą.
Lordai, ledi ir džentelmenai.
Kaip užsimenama laikraščiuose,
pastaruosius mėnesius mudu su žmona gyvenome meluodami.
Moteris, kurią myliu, nėra mano žmona.
Aš myliu kitą.
Visa širdimi.
Nors ne visada buvo lengva,
man buvo garbė tarnauti kaip hercogui.
Bet žinojau, kad neįmanoma nutraukti mano santuokos.
O mano meilė nenusipelnė likti paslaptyje.
Turime turėti teisę džiaugtis ta meile.
Taigi... nuo šios akimirkos...
atsisakau savo titulo.
Nuo šiol atsižadu savo atsakomybės Tintadželyje,
savo pareigų ir savo žmonos. Visko atsižadu.
Dabar nė vienas nelaimėsime.
Atsižadėjęs galiu skirtis.
Vadinasi, galiu viską
besąlygiškai atiduoti moteriai, kurią myliu.
Nuo šiol nebesu hercogas.
O Anabelė Sent Džordž nebėra hercogienė.
Blanša! Kur buvai?
Viską praleidai.
Kaip Teo atsižadėjo titulo?
Negalėjau žiūrėti.
Bet tu žinai, ką tai reiškia? Mes – laisvi.
Galime vykti, kur tik norime.
Aš visą Teo gyvenimą ruošiau jį hercogo pareigoms.
O jis neturi įpėdinio.
Tas titulas yra Teo gyvenimas. Mano.
Negaliu to leisti.
Todėl parašiau Kitui.
Ką?
Jis pakeliui.
- Ar Teo žino? - Žinoma, kad ne.
Blanša, kovojai, kad tavo sūnus nesužinotų, jog jo tėvas buvo neištikimas.
Jei Teo sužinos, kad turi brolį...
Kitas yra pavojingas.
Tintadželis gyvuos toliau.
Bet su tokiu valdytoju kaip Kitas...
Sakai, kad myli mane tokią, kokia esu.
O aš esu Tintadželis.
O šitaip Tintadželis liks šeimoje.
Jam reikės mano pagalbos. Naujasis hercogas jau pakeliui.
Nane!
- Gavai, ko norėjai. - Aš jo neprašiau to.
Tu žinai, kad nebūčiau išdavusi tavęs laikraščiams.
Nane, tu vienintelė žinojai.
Tikrai manai, kad išduočiau tave?
Nežinau.
Aš...
labai atsiprašau. Dėl visko.
Kaip viskas taip pasisuko?
Meilės istorija turėtų būti apie mus, merginas.
Mūsų meilė turėjo būti svarbiausia.
Taip turėtų būti.
Nane?
Kur ji?
- Tu niekada šito nenorėjai. - Nane!
O dabar gali išsiskirti.
Tai jei myli Gajų, kodėl visa tai nėra mums visiems į naudą?
Iš kur žinai, kad man tai gerai?
Tai nėra kvailos peštynės dėl to, kas ką myli ir kas ką įskaudino.
Aš noriu apsaugoti savo kūdikį!
Ką?
Aš laukiuosi Teo vaiko.
Nesakyk jam. Prašau. Negali.
Teo pasitraukia, bet jo motina niekada nepaleis Tintadželio.
Jei ji sužinos, kad bus įpėdinis, seks ir susiras mane.
Atims mano vaikelį ir įkiš jam tą titulą.
Bet aš turiu pasakyti Teo.
Tu neteksi jo.
Čia ir jo vaikas, Nane.
Lize, prašau.
Kur tu vyksi?
Kur nors. Bet kur. Nes tu esi teisi, aš – laisva.
Aš su vaikeliu galim pradėti naują gyvenimą toli nuo čia.
O tu gali būti su Teo.
Tad sėkmės. Su visu šituo. Čia niekas nėra lengva.
Sėkmės meluojant Teo.
Aš labai atsiprašau.
Kas negerai? Lize? Kas yra?
Nane?
Išvertė Kristina Čeidaitė