Нен! Нен!
Два тижні минуло!
Ти не відповідаєш на листи! Нам треба поговорити!
З дружиною говори!
То була одна дурна ніч після пиятики. Ти сказала мені жити своїм життям.
- Я казала про хобі. - Але ж у Нью-Йорку
- ми мали шанс? - Так.
- То чому не розібратися... - Усе змінилося.
Змінилося. Повертайся до дружини.
Нен! Нен!
Тобі вже краще?
Два тижні ти ховалась у себе в кімнаті.
Я так розумію, тепер ми покладемо всьому край?
Після Італії ти казала, що ми разом...
лише на публіці...
до повернення Джинні. А тепер...
Джинні повернулася.
Я думав, ти залишишся в Нью-Йорку.
Коли розійдемося, поїдеш туди?
Звісно, це твоя справа.
Моя справа?
То була твоя ідея.
І ти вхопився за ідею жити нарізно.
А це не спільне бажання?
- Ти хочеш, щоб я зникла. - Нен, це твоя пропозиція.
На балу кінця сезону
буде доречно про це оголосити.
Добре. Тоді ми про все домовилися.
ГЕРЦОГИНЯ ТІНТАДЖЕЛЬСЬКА
ЛЕДІ КОНЧІТА БРІТТЛСІ
За традицією, 16-го числа цього місяця
герцогиня Тінтаджельська влаштовує приватний бал
на честь кінця сезону.
Сердечно вас запрошуємо.
МІСТЕР І МІСІС ҐАЙ ТВОРТ
МІС ЕЛІЗАБЕТ ЕЛМСВОРТ
Тема: маскарад.
А опівночі пролунає особливе оголошення.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЕДІТ ВОРТОН
МИСЛИВИЦІ
Тугіше.
Ні, Джинні, це має бути нижче на шиї.
Ще нижче?
Я повинна зачаровувати. Це бал мого розбитого серця.
Переживу, тільки якщо пофліртую з половиною зали.
Тепер ми хоч знаємо, з якою половиною.
Не я винна, що все було у вас перед носом, а ви не помічали.
Навряд чи тебе цікавив ніс Онорії.
Джинні!
Така полегкість – не вдавати, що я горю бажанням говорити з лордами.
«Поздоровляю, у вас є предки».
І досі ніхто не просить про знайомства?
Сімейне імʼя вже не те, що колись.
Мені дуже прикро.
Ми з Фредді дамо тобі спокій,
коли придумаємо, де нам жити.
Тут. Ви живете тут. Ми сімʼя.
Якби ж усі турботи були такі
приємні, як ви з Фредді.
Дякую.
Хтось бачив Ліззі?
Де Нен?
Тео, вона знає.
Нен.
Пропоную всім зайти
- і поговорити... - Тео, будь ласка, залиши нас.
- Але якби нам... - Це між нами з подругою.
Нен.
Пробач мені. Нен, ми можемо просто...
Нам треба поговорити.
Нен!
Нен.
- Нен! Я дуже хотіла... - Що?
- ...поговорити з дня... - Коли випхала мене в Італію?
Я не випихала. Я казала, що...
Коли йшла за моїм чоловіком до мого дому?
Нен, ви з Тео розійшлися. Ти казала, що не повернешся.
Коли лежала з моїм чоловіком у нашому ліжку?
Я тебе зрадила. Не можу себе простити.
Але ти маєш зрозуміти:
я б нізащо навіть не подумала про Тео,
якби не знала, що між вами все скінчено.
Я б не дозволила собі його покохати.
Ти його кохаєш?
А він тебе?
- Це питання до нього. - Мій чоловік закоханий у тебе?
Він так каже.
Але, Нен, я обираю тебе.
Ти давно зробила вибір, і не на мою користь.
Більше ти вибору не маєш. Наступний вибір – за мною.
Чому? Чому я не можу обирати більш ніж один раз?
Ти за минулий рік часто обирала.
Спочатку обрала Тео. Потім Ґая.
- А потім Тео, а потім знов Ґая... - Я захищала сестру.
Еге ж. Ти пожертвувала собою, скнієш в убозтві цього замку,
щоб мати втіху розказувати собі
і нам усім через кожні пʼять хвилин, що ти врятувала сестру.
Ти спала з найкращим другом Тео,
поки весільна сукня висіла у твоїй кімнаті!
А ми всі просто любили тебе, і підтримували, і розуміли,
на кожному кроці, з кожним рішенням!
Хіба ти тільки це робила? Чи, може, спала з моїм чоловіком?
Якби мене попросили обрати одну людину, якій я вірю,
людину, яка точно ніколи не збреше, я б сказала, що це ти, Ліззі.
Усі вважають тебе такою, але знаєш що?
Я думаю, світ заслуговує знати правду.
Ліззі. Ліззі!
Нен збирається мене викрити.
Що? Вона цього не зробить.
Ось про що буде оголошення на балу.
Вона про нас розкаже,
і ти, Тео, станеш герцогом-коханцем,
тебе трохи покартають,
а коли випливе моє імʼя, це буде кінець.
Я не вийду заміж. Для суспільства мене не стане.
Я поїду додому й чекатиму смерті,
- бо буду знищена. - Нен не мстива.
Ти її бачив?
Тео, вона сама не при собі.
Вона не уражена. Вона оскаженіла!
Ліззі.
Вона не відповідає на листи. Не розмовляє.
Потім кличе його на бал.
А потім кличе й мене на бал.
Як зрозуміти, що в неї на думці?
Я думав, ми з Нен не граємося в ці ігри.
Що вона хоче?
Точно відомо одне: вона не хоче, щоб ти гнався за нею верхи.
- Я намагався пояснити. - Ти пояснив.
- У тих 14 листах. - Ні, 15.
Я не знаю, чи вона їх розпечатує.
Стій! Ні. Ґай.
Ох, Боже.
- Ґай, ми понапивалися... - Так.
...і ненароком одружилися.
Ми нікого не вбили. Криміналу ніякого не було.
Але якщо ти просиш у всіх прощення, то мені довелось покинути свій дім.
У Порто-Сальво знають, що в мене був чоловік,
але в нормальних людей гикавка – й та триває довше,
а без дозволу чоловіка я не можу й своєї справи вести.
Думаєш, це моя мрія?
Мати чоловіка, який ганяється за іншими жінками верхи?
Шлюб, у якому є страждання і немає сексу?
Я думаю, так у більшості шлюбів.
Може, в англійців і так.
Коли ти стала такою англійкою?
Не сказала, що знаєш. Тримала в собі.
Я думала, це хіть. Чи пошуки втіхи.
Ліззі каже, ти її кохаєш.
Це правда.
Ти справді її кохаєш?
Дуже.
Тоді задля її захисту підеш на все.
Або я викрию Ліззі й адюльтер перед усіма,
- або я залишуся... - Не викриєш.
Викрию. Не хочеться.
Мені буде дуже гірко,
- але я викрию. - Оприлюднення
не завдасть мені шкоди,
а от Ліззі на все життя
стане ганебною дівкою, що звабила герцога.
А це Ліззі. Ліззі хороша, добра і...
Мені не потрібен перелік чудовостей Ліззі. Від тебе – ні.
Або ти її викриєш, або що? Що ти хочеш?
Залишитися в Тінтаджелі.
Що? Навіщо тобі це?
Бо я не відступлю туди, куди ти вирішив мене заслати.
Що це означає?
Ти не хочеш тут жити. Тобі тут бридко!
Я нарешті знайшла голос.
Це життя, цей титул і все, що вони дають.
Я герцогиня, і це для мене довіку буде на першому місці.
Ти стала не просто англійкою. Ти стала моєю матірʼю.
Для мене це на все життя.
Якщо я мушу терпіти вади, то триматимуся за переваги.
Ти забрала в мене свободу.
Розчавила моє серце.
Загрожувала моїй розсудливості. А тепер шантажуєш?
Тобі не місце в цьому замку.
Ти ніхто, і я не потерплю твоєї присутності.
Замок – родове гніздо моєї сімʼї. Моє святилище.
Для тебе він важливіший, ніж кохання?
ТУТ ПОКОЇТЬСЯ ГЕНРІ ВІЛЬЯМ УШАНТ
ПʼЯТИЙ ГЕРЦОГ ТІНТАДЖЕЛЬСЬКИЙ
19 ЛИСТОПАДА 1825 – 22 ГРУДНЯ 1858
ЗРАДА В БЛИЗЬКОМУ КОЛІ ГЕРЦОГИНІ.
СКАНДАЛ: АДЮЛЬТЕР У ТІНТАДЖЕЛІ.
Дівчата.
- Доброго ранку. - Подивіться.
АДЮЛЬТЕР У ТІНТАДЖЕЛІ.
- Що? - Прочитайте.
Хто? Хто з найближчих подруг?
Імен не називають.
А на кого думають?
О, ні.
Що?
Що таке?
Ліззі...
Нен!
Геть!
Нен!
Як ти могла?
МАТІНКО, ЗУСТРІНЬМОСЯ В СКЛЕПІ НА СВІТАНКУ
БУДЬ ЛАСКА, ПРИХОДЬ. НЕН.
Ліззі.
До тебе прийшли.
- Ми бачили газети. - Треба поговорити.
Авжеж. Так.
Заходь.
Я поставлю чай.
Напевно, в газети повідомила Нен.
Не знаю, у що віриться менше.
Що Ліззі так учинила з Нен чи що Нен так учинила з Ліззі.
Вона б не розповіла. Це не вона.
Тут є подробиці, яких більш ніхто не міг знати.
Хто ще міг їх розказати?
Мені жаль.
Дуже жаль.
У мене склалася картинка.
Але якщо я можу захистити тебе від усього цього...
Попри все?
Річ у тім... що мені запропонували роботу.
- Пост у кабінеті. Велика можливість. - Поздоровляю.
Я знаю, це не зовсім найромантичніша мить твого життя,
але... я вважаю, що перед цим я для тебе дуже старався.
Можемо помогти одне одному.
Люди люблять бачити політиків з дружинами.
А я люблю бачити... тебе.
Якомога частіше.
Ліззі, я не можу перестати.
Не можу перекрити почуття до тебе, як кран. Я все одно кохаю.
І ми старалися, хіба ні?
Чи можу я захистити тебе від цього лиха?
Порядний громадянин поряд з тобою –
якраз те, що позакриває всім роти.
Цього разу чи могла б ти насправді...
цілком прагматично...
вийти за мене?
Нен.
Доню, що сталося? У тебе все добре?
Тобі єдиній я довіряю.
У замку підслухують усі покоївки. А нікому не можна знати.
- Що це за склеп? - Це...
Йому сотні років. Багато поколінь Тінтаджелів.
Я не знаю, що робити.
Тео дуже злий на мене. Думає, що це я викрила Ліззі.
Це Ліззі?
А я б нізащо... я б нізащо не викрила. Я б не стала.
Я це сказала тільки для того, щоб він залишив мене в замку,
- бо мені потрібна безпека, бо... - Нен, чому?
Я дуже боюся і дуже... дуже втомилася,
дуже заплуталася, знаю тільки, що мені потрібна безпека...
бо у мене буде дитина.
Що?
Це правда. У мене буде дитина.
І я знаю, що любов до неї – найважливіше з усього, що я зроблю в житті.
І так буде завжди? Ти неначе...
неначе луснеш від радості, але водночас
- відчуваєш задушливий страх? - Так.
Так ти почуватимешся завжди.
Але це дуже важко.
Важко.
І я... я не знаю. А якщо я зроблю помилку?
Бо я помиляюся. Така вже я.
А треба все зробити правильно, бо я ношу під серцем спадкоємця Тінтаджелу.
Ти певен, що так буде правильно? Цілком?
Як ніколи.
Вибач, матінко.
Ти цілковито певна, що це дитина Тео?
Я певна.
Лікар сказав: чотири місяці. Це було в наш медовий місяць.
То ця дитинка стане герцогом?
Чи герцогинею. А Тео і його матері потрібен тільки нащадок.
У такому разі хіба вони не зрадіють?
Так могло бути раніше. Але Тео закохався в Ліззі.
І напевно хоче, щоб я зникла.
А спадкоємець герцога має рости в тому замку.
Моє дитя – майбутнє Тінтаджелу, а я ніхто,
і мені так самотньо.
Не знаю, що робити. А якщо в мене заберуть дитину?
Доню, послухай мене.
Я 19 років тому розлучила матір і дочку.
Більше я цього не допущу.
А може, втекти? Ми знаємо, як було з Джинні.
Я буду безправна.
Я цього не допущу.
То що мені робити?
Боротися.
Нен, ти не сама.
У тебе є я.
І є дитинка, якій ти потрібна.
А знаєш, що ще в тебе є?
Голос.
Якщо світ почує, що в тебе буде дитина, почнуться святкування.
Зроби їм сюрприз.
Сьогодні опівночі встань і оголоси.
«Я, герцогиня, ношу під серцем спадкоємця».
Коли ти це оприлюдниш, тебе не зможуть вигнати.
Дорогенька, у день свого весілля
ти, як найхоробріша у світі людина, врятувала сестру.
А тепер урятуй себе.
- Усе добре? - Так.
Його збентежив той репортаж?
Він приходив. Ми поговорили.
І?
Усе буде добре.
СПОДІВАЮСЯ, ТИ У ДОБРОМУ ЗДОРОВʼЇ.
Я НАДІЯЛАСЯ, ЩО НЕ ДОВЕДЕТЬСЯ ПИСАТИ ЦЬОГО ЛИСТА.
Я розумію, ви мене ненавидите.
Я сама себе ненавиджу.
Ти ж знаєш, ти не зобовʼязана. Не йди, якщо не хочеш.
Там усі видивлятимуться, котра з нас не прийде.
Ліззі, ти мусиш піти.
І треба поговорити з Нен. Вона напевно пригнічена.
Але, Ліззі, ми з Джинні добре знаємо, як це – коли про тебе шепочуть.
Коли газети пишуть про нас несхвально.
І якщо зараз ми мусимо обрати сторону – твою чи пліткарів...
Ця інтрижка – просто плітки.
А оскільки імені не назвали, це може бути будь-хто з нас.
Хай пишуть що хочуть.
Я скасувала весілля. Хіба можна не здогадатися, що це я?
То й що? Я втекла в Італію. Я відома божевільна.
Я в жалобі. Ходяча руїна.
Цілком імовірно, що це могла бути я.
Скажемо, що це я?
Я б зраділа, якби всі думали на мене.
Ходімо на бал.
Ліззі.
Що ти їй скажеш?
Нен?
Вона кинула мене на поталу вовкам. Розмовам кінець.
Але тепер вона знає. Хіба найгірше не позаду?
Спитаєш опівночі, після важливого оголошення Нен.
Але Нен любить Ґая. Хіба ви з Тео не могли б...
Тео завжди буде одружений з Нен, а я не буду коханкою.
Ця ганьба мене вбʼє.
Я хочу мати своє життя.
Вони вже довели замок до цілковитого занепаду?
Схоже, без мене він ледве жевріє.
Вибач.
Я знайду тебе трохи згодом.
Трохи пройдуся... подихаю повітрям.
Якщо я там зачеплю почуття якихось маркізів, я не винен.
Не дивися на нього. Нікому не дивитися.
Так і кортить глянути.
Думаєте, Нен узагалі прийде?
Прийде. Обовʼязково.
Міс Елмсворт.
Дякую тобі за щедру й прагматичну пропозицію.
І так. Я залюбки її прийму.
ЗАЯВА ПРО АНУЛЮВАННЯ ШЛЮБУ
Непоганий будиночок.
Пів дитинства я бігав угору-вниз по цих сходах.
Що?
Нічого.
Вибач. Я багато тижнів думав, що все це впливає тільки на мене.
Треба пояснити Нен, що ми анулюємо шлюб.
До речі, документи ще не прибули?
Ще ні. Розірвати шлюб нелегко.
От якби ж іще важче було укласти шлюб...
Коли я з нею поговорю, то вернуся з тобою, і ми все вирішимо.
Я скучив за ринком. Ті «калоні».
- Канолі. - Канолі.
Ти це навмисне сказав.
Я не розраховував повернутися сюди з дружиною.
Як я тобі?
Тебе оцінити?
Як свого чоловіка-прогульника?
Чоловіка ненароком.
- Дякую. - Чоловік-утікач і грубіян.
Напишеш на моєму надгробку?
Так. Де захочеш.
- «Андіамо». - «Андіамо».
Дівчата.
- Дякую. - Дякую, Вірджиніє.
А де Нен?
Вона прийде.
Чому я гаяла безтурботні вечори в надії, що якийсь чоловік помітить мої щиколотки?
Мейбл, що ти робиш?
Я ж ніби лікую розбите серце.
Вони не у твоєму стилі.
А може, і в моєму. Хтозна.
Що вона витворяє?
Джентльмени.
- Потримайте. - Добре.
Мейбл Елмсворт.
- Ви бачили стрункішу щиколотку? - Ні.
Добре.
- Це не для мене. - Вибачте.
- Але варто було спробувати. - Мейбл Елмсворт.
Найкращий з...
Елізабет? Вона шалена, з нею треба обережно.
Піду знайду Мейбл і дівчат.
Авжеж, кохана.
Ліззі.
- Нас не повинні бачити разом. - Я боюся за тебе.
Зі мною все добре.
А ви чули...
Я люблю тебе. У мене є план. Не відмовляйся від мене.
У мене ідея.
Таким, як я, нелегко дається флірт.
У мене найкраще у світі чуття на дівчат, які можуть бути до нього прихильні.
Я помічаю дівчат і хлопців, які ніяковіють, бентежаться...
Я така була до Онорії.
Нас, таких, значно більше, ніж ти думаєш.
Головне – знайти одне одного
і сказати тим дівчатам і хлопцям, що любов – це не щось неможливе.
Любов можлива.
І ти знаєш, хтось роздивився б ділову нагоду, якби вмів це робити...
Знайомити людей.
Є над чим подумати?
Ого.
- Я бачу, все склалося добре? - Так.
Ліззі погодилася спробувати ще раз.
Зробити мене найщасливішим у світі.
А хіба це рахується?
Якщо ти мусив надати відомості газетам, щоб добитися її руки?
Я... я не хотів, щоб ми з нею зазнали осуду.
А собі в очі ти можеш подивитися?
- Це боляче... - Так.
...коли тебе кидають. Коли обирають іншого.
Але знаєш, від чого ще дужче болить?
Від сорому.
Вибачте.
МІСТЕР ҐАЙ ТВОРТ МІСІС ПАЛОМА ТВОРТ
Вибач. Я досліджувала замок.
Тут так красиво.
У Порто-Сальво мільйон красивих місць.
Це інший вид краси.
Співчуваю через подругу. В газетах читала.
Думаю, це нелегко.
Дякую.
Нен, можемо поговорити про Ґая?
Твого чоловіка?
То була шалена ніч. Ми вилізли на маяк.
Ми жбурляли хлібом у мартинів і...
Це довга історія.
І, якщо чесно, я навіть розповісти тобі не можу, бо...
сама ще збираю по шматочках усю картину.
Але Ґай тебе любить. Дуже.
І думає, що зламав усім нам життя. Насамперед тобі.
Не Ґай винен у тому, як усе склалося.
Це ми одружилися.
Слід було надіслати телеграму?
Якщо хтось у цьому світі заслуговує на щастя, то це Ґай.
І мені дуже сумно, але я не маю змоги...
його ощасливити.
Але дякую тобі, що піклувалася про мою сестру.
Це була радість.
Удачі, місіс Творт.
Нен. Пора. Зараз тебе оголосять.
О, Нен...
- Ти прекрасно впораєшся. - Нен...
Дякую.
Нам треба поговорити.
Прошу тебе, Нен.
Я не можу.
Це ж я.
Я...
Нен, я люблю тебе.
Нен. Я люблю тебе.
Нен.
- Пробач. - Нен.
Леді та джентльмени, можна зняти маски.
Прикро, що все так.
Мілорди та міледі...
Герцог Тінтаджельський зробить оголошення.
Мілорди, леді та джентльмени.
Як уже натякали газети,
всі минулі місяці ми з дружиною жили в брехні.
Дружина – не та, яку я кохаю.
Я люблю іншу.
Усім серцем.
Не завжди було легко,
але герцогство було для мене честю впродовж усього життя.
Та я завжди знав, що розірвати цей шлюб неможливо.
Моє кохання заслуговує відкритості.
Ми повинні тішитися цим коханням.
Тому... з цієї миті...
я зрікаюся титулу.
Віднині я знімаю з себе відповідальність за Тінтаджел.
За свої обовʼязки. За дружину. Зрікаюся всього.
Хай не дістанеться нікому.
Після зречення я можу розлучитися.
Можу запропонувати все,
без жодних умов, жінці, яку люблю.
З цієї миті я більше не герцог.
І Аннабель Сент-Джордж більше не герцогиня.
Бланш! Де ти була?
Ти все пропустила.
Зречення Тео?
Я не змогла дивитися.
Але ти знаєш, що це означає? Ми вільні.
Можемо їхати куди забажаємо.
Усе життя я виховувала Тео як герцога.
А в нього немає спадкоємця.
Той титул – це все життя Тео. Моє життя.
Я цього не допущу.
Тому я написала Кітові.
Що?
Він їде сюди.
- А Тео знає? - Авжеж, ні.
Бланш, ти боролася за те, щоб твій син не знав про батькову зраду.
Якщо Тео почує, що в нього є брат...
Кіт небезпечний.
Тінтаджел бореться.
Проте влада в руках такого, як Кіт...
Ти казав, що любиш мене за те, яка я.
Тінтаджел – це я.
Так Тінтаджел залишиться в сімʼї.
Кітові знадобиться моє наставництво. Новий герцог уже в дорозі.
Нен!
- Ти отримала те, що хотіла. - Я не просила Тео.
Я б нізащо не розповіла газетам. Ти знаєш.
Нен, знала про все тільки ти.
Ти справді віриш, що я б тебе зрадила?
Я не знаю.
Я...
Мені дуже прикро. Прикро, що все так.
Як ми до цього дійшли?
Історія кохання мусить бути у нас, дівчат.
Ми мусимо бути історією кохання, тільки так.
Так повинно бути.
Нен! Нен!
Де вона?
- Ти ніколи не хотіла цього життя. - Нен!
А тепер можеш розлучитися.
Якщо ти любиш Ґая, то хіба це не благо для нас усіх?
А ти як знаєш?
Це не дрібна сварка за те, хто кого любить і кого образили.
Я мушу захищати свою дитину!
Що?
У мене буде дитина від Тео.
Не кажи йому. Будь ласка. Нізащо.
Тео відмовився, але його мати не віддасть нікому Тінтаджел.
Якщо вона дізнається, що є нащадок, вона мене знайде, вистежить.
Забере в мене дитину і силоміць навʼяже їй герцогство.
Але я мушу сказати Тео.
Ти його втратиш.
Це і його дитина, Нен.
Ліззі, прошу тебе.
Куди ти підеш?
Кудись. Куди завгодно. Бо ти маєш рацію. Я вільна.
Ми з дитиною почнемо життя якнайдалі від замку.
А ти зможеш бути з Тео.
Тож хай щастить. З усім. Це нелегко. Усе це зовсім нелегко.
Успіху з брехнею Тео.
Мені дуже прикро.
Що таке? Ліззі? Що сталося?
Нен!
- Нен! - Нен!
Переклад субтитрів: Олена Любенко