Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dacă nimic din toate acestea nu s-ar fi întâmplat, ţi-as fi putut spune:
Uite, asta este clădirea ta,
numără până la 20 şi voi veni alergând.
Damir!
Mă auzi?
Strigă dacă nu poţi ieşi pe uşă.
Damir!
O să sparg uşa. Dă-te la o parte.
O să sparg uşa, ai auzit?
Eşti bine?
Poţi să ţii asta?
Ambulanţa e pe drum.
- Nu. - Rahat...
Ştii ce grupă de sânge ai?
Alo.
Alo, am sunat mai devreme. Am cerut o ambulanţă pe strada Creska nr. 3.
Tocmai am ajuns.
Este conştient, dar a pierdut mult sânge.
... La braţ şi gât.
Strada Creska nr.3, etajul trei. Exact.
Au ajuns. Mulţumesc.
Bună ziua.
Ce s-a întâmplat?
A încercat să se sinucidă.
- Ai spart uşa? - Da.
Bună ziua.
Ridică-i puţin picioarele.
Pansament, te rog.
Cum te simţi? Te doare ceva?
Cum te cheamă?
- Damir. - Damir? Te simţi ameţit?
- Sunt bine. - Când s-a întâmplat asta?
Pe la trei.
Pe la trei, eşti sigur? E aproape opt acum.
- Eşti prieten cu el? - Fratele lui.
L-ai găsit în poziţia asta?
Nu, era în picioare. A căzut când am intrat.
- Nu ştiu ce grupă de sânge are. - Nu contează. Va fi bine.
- Vii cu noi? - Da, da.
- Va fi bine. - Damir.
Damir, ţine ochii deschişi ca să ştim că eşti cu noi, bine?
- Nu poţi să mergi cu noi. - Dar doctorul a spus...
Ai înţeles greşit.
- Dar mergem aproape, pe Rendićeva. - Unde?
- Strada Rendićeva, - Ascultă...
Ne vedem acolo!
Bună. Cred că fratele meu este internat aici. Damir Lucić.
Da, a doua uşă pe dreapta. Întreabă acolo.
Bine, mulţumesc.
- Scuze. El este fratele meu. - Bună seara.
Suferă de hepatita C?
Nu, de ce? E totul în regulă?
Va fi.
Asistenta îţi va da un document să-l semnezi.
- Unde? - Lena!
Lena!
Vino încoace, tinere.
Verifică dacă e corect, iar apoi semnează.
Aici, pentru lucrurile lui.
Gata?
Aşteaptă afară.
- O să fiu afară. - Nu durează mult.
Deci ce urmează acum? Are nevoie de psihiatru?
Doctorul îţi va explica totul.
- Bruno Lucić? - Da.
Trebuie să mergi cu mine la apartament pentru investigaţie.
Bine. Lasă-mă să văd dacă este nevoie de mine aici.
Ştii cât va dura?
Să mergem.
Aşteaptă puţin. Lasă-mă să vorbesc cu doctorul.
Haide.
Care e problema ta?
Haide, nu-mi irosi timpul.
Trebuie să merg cu poliţistul la apartament. E nevoie de mine aici?
Va dura cel puţin 30 de minute,
dar întoarce-te după ce termini.
Tu cine eşti? Ai mandat?
Scuze, nu am vrut să-ţi fac probleme. Probabil ai multe pe cap.
Unitatea 100, unitatea 100.
Spune, 100.
124 se îndreaptă spre adresă.
Recepţionat.
Bună seara.
Ai spart uşa de jos şi cea de aici?
- Da. - Buletinul, te rog.
Nu a putut să deschidă uşa?
Nu, nu a putut.
L-am sunat mai devreme şi mi-am dat seama că ceva era în neregulă,
aşa că am spart uşa.
Poţi să fii mai explicit?
A spus ceva despre sânge.
- Nu-mi amintesc acum. - Bine, vin cu tine.
Cine a curăţat sângele?
Unde?
Aici, aici... şi aici.
Habar nu am.
Chiar nu ştiu.
De cât timp e aici?
- A venit la începutul anului. - Nu şi-a declarat reşedinţa?
- Se poate. - Frumos.
Ce este cu acest Beretta?
L-a împrumutat de la mine pentru un prieten
şi cred că nu mi l-a mai dat înapoi.
Ai permis?
Nu, dar nu funcţionează.
Îmi trebuie la filmări. Lucrez în televiziune. E recuzită.
Verifică pistolul.
Îmi cer scuze, dar ar trebui să mă întorc la spital...
Dă-i buletinul şi poţi să pleci.
- Îi las lucrurile aici. - Da.
- Mulţumesc. La revedere. - La revedere.
Să mergem.
Nu am putut să dorm.
Ai luat pastile?
- Nu. - Ai băut?
- Nu. - Lipsă de somn şi atât?
Scuze, psihiatrul a permis acest interogatoriu?
- Nu puteţi să... - Vrei să te dau afară în şuturi?
- Eşti prea tânăr pentru asta. - Nu am nevoie de astfel de comentarii.
Haideţi, ieşiţi de aici!
V-aţi înghesuit în jurul pacientului. Lăsaţi-l să respire.
Doamnă, nu mai daţi ordine. Pleacă.
Nu plec.
E în regulă.
O să mă daţi afară?
E în regulă.
- Dă-mi numărul insignei, te rog. - De ce? Ce am făcut?
Ce ai făcut? Ai dreptul să faci astfel de comentarii?
Trebuie să scriem un raport.
- Nu înţeleg. - Cine a şters sângele.
- Ce vrei să spui? - Cine a şters sângele?
Ce intersecţie?
- Unde îl duceţi acum? - Să-l vadă un psihiatru.
- Doare? - Nu.
Doctorul va vorbi cu el mai întâi, iar apoi cu tine.
Bună seara.
Scuze, fratele meu a avut un accident,
cred că am tensiunea ridicată.
Poţi să-mi dai ceva care să mă ajute să mă calmez?
Ia loc.
Mulţumesc.
Bună, mamă.
Nu, nu am uitat. E mâine. Nu-ţi face griji.
Salută-i şi pe ei.
Ascultă...
poţi merge într-un loc mai retras?
Bine. Nu, nu-ţi face griji.
Bine, sună-mă mai târziu.
Bine, e în regulă...
Pa.
Scuză-mă, acela este fratele meu. Ce se întâmplă acum?
RMN, apoi ne întoarcem.
Lucić!
- Eşti fratele lui, nu? - Da.
A avut noroc. A rata de puţin artera carotidă.
Spune-mi, fratele tău suferă de depresie?
Nu, nimic de genul ăsta.
Urma un tratament sau mergea la terapie?
Nu. Săptămâna trecută l-am convins să meargă la psiholog.
Nu i-a plăcut de el şi a mers la o psihologă.
Cum o cheamă?
Vrljičak, Sanda.
Ai observat că ceva era în neregulă?
Da, era posomorât, ceea ce nu prea se întâmplă.
Şi a devenit foarte bănuitor, ceea ce m-a îngrijorat.
Îi era frică?
Simţea că oamenii au o părere proastă despre el,
dar nu a putut să-mi spună de ce credea asta
sau de ce ar avea o părere proastă despre el.
Îi cunosc prietenii şi colegii
şi cred că aş fi aflat dacă s-ar fi întâmplat ceva rău.
Ai vorbit cu ei?
Nu, nu direct. Îmi era teamă că va deveni suspicios şi faţă de mine
dacă afla că vorbeam despre el pe la spate.
Alte traume înainte de asta?
Tatăl lui a murit în urmă cu doi ani...
- S-a despărţit de iubita lui... - Vrei să spui tatăl tău?
Da.
Dar nimic recent.
Era fericit că şi-a găsit de muncă şi că s-a mutat în Zagreb, deci...
Nu ştiu. A spus ceva?
Că nu a dormit de câteva zile şi că nu ştie de ce a făcut-o.
- Este sub un tratament? - La RMN este ocupat.
- Îl facem mâine dimineaţă? - Da, e în regulă.
Mulţumesc. Scuze.
Pishologa asta nu ar fi putut să-i dea medicamente.
Mi-a spus să-l duc la medicul de familie
pentru a-i lua o trimite la psihiatru.
Dar l-a programat peste o lună.
Va trebui să rămână aici sub observaţie, iar apoi vom mai vedea.
A fost o tentativă serioasă de suicid.
Nu a fost un "strigăt de ajutor", cum se spune.
Mâine îi vom face un RMN şi analize de sânge.
Lasă-mă să termin asta.
Deci rămâne aici, în secţia de psihiatrie?
Da.
Până stabilim dacă este un pericol pentru el însuşi,
adică până când acest pericol este eliminat.
Doar o secundă.
I-am dat un sedativ, deci nu-ţi face griji dacă este somnoros.
În regulă.
Pot să-mi iau la revedere de la el?
- Bineînţeles. - Mulţumesc.
Va trebui să stai aici vreo două zile.
Doctoriţa a vorbit cu tine?
Bine.
Îmi pare rău.
E în regulă, nu ai de ce.
Am cedat.
Nu, nu...
O să fie bine.
Mama ştie?
Trebuie să-i spun.
Nu cred că putem ascunde asta de ea.
Bine.
Vrei să stau aici cu tine?
Nu.
- Eşti sigur? Nu-i nicio problemă. - Da.
Du-te.
O să mă întorc dimineaţă.
Bine.
Ce e asta?
Am pregătit-o pentru înmormântarea ta.
Ne-am gândit că ai alege ceva de genul.
A fost un cadou de la mama lui Kika.
E vreo problemă?
Nu.
E o ţigară pentru tine acolo.
Unul dintre prietenii tăi mi-a spus să ţi-o pun în sicriu.
Tare!
Poţi să spui doar replicile pe care ţi le scriu eu.
Cred că ne cunoaştem destul de bine
ca să-ţi dai seama ce aş spune.
Aşa este.
De ce faci asta?
Am dat spitalul în judecată.
Mi se pare că fac o treabă de mântuială.
Şi nu am schimbat numele doctorilor.
Îi cheamă la fel în film ca în realitate.
Şi ştii cum se spune: când îţi ia casa foc, te încălzeşti.
Ce face mama?
Bine.
A primit vestea mai bine decât mă aşteptam.
Probabil plânge în somn?
Mai rău, urlă.
Mă bucur că...
Mă bucur că am fost să te văd în morgă.
Ea nu a vrut.
Medicul patolog ne-a sfătuit să nu o facem,
dar...
nu a fost aşa rău până la urmă.
Cel mai rău a fost...
Nu ştiu dac-ţi mai aminteşti pisicile şi păsările moarte
pe care le-am găsit pe câmp.
Era aşa...
umflat.
Îmi aduc aminte de pisici.
Nu am leşinat.
De-asta îmi era frică. Să nu leşin când te văd.
Dar mi-a fost greu să plec.
Ca şi cum...
ca şi cum cineva te bătea la locul de joacă,
iar eu m-aş fi uitat în altă parte şi aş fi plecat.
Ştiu.
Îmi venea să mă trezesc şi să-ţi dau un semn.
- Faci mişto de mine. - Aproape am făcut-o.
Erai atât de nemişcat, că mi s-a părut că totul în jurul tău tremura.
Nu fi supărat.
Nu sunt.
Trebuie să plec.
- Deja? - Trebuie.
Mă gândesc la tine.
Ultimul lucru pe care l-am pierdut a fost auzul.
Cu un zgomot asurzitor, de parcă decola un avion.
- Bună, mamă. - Bună.
- Ce se întâmplă cu noi? - Păi...
- Asta e tot? - Da, nu am avut chef de bagaje.
Vrei să mergi direct la spital sau să treci pe acasă?
La spital.
- Ai dormit? - Da. Am luat o pastilă.
- E aproape de casa ta, nu? - Da, la mai puţin de cinci minute.
Nu ştiu ce să le spun oamenilor de la serviciu.
Cui?
Colegilor lui Damir. De ce nu vine la muncă.
- Marin a sunat deja. - Şi ce i-ai spus?
Nu am răspuns.
Nu spune nimic.
Oricum se apropie weekendul. Vedem după aceea.
Să-i sun vreun prieten? Poate pe Nazlić?
Să meargă să-l viziteze?
Habar nu am.
Nu mă obosi cu astea.
Lasă-l să-şi revină, iar apoi poate să decidă el.
Am vorbit cu Nađa. Îl cunoaşte pe psihiatrul şef de la spital.
Deci avem noroc.
Este sloven.
Slavă Cerului.
Cred că e aici.
- Unde e? - E pe aici pe undeva.
Scuze.
- Bună. - Bună.
Suntem familia lui Damir Lucić. A fost internat aseară.
Da, dar vă rog, nu staţi mult. Puteţi să-l vizitaţi după amiază.
- Da, dar nu e în cameră. - E aici cu noi.
Vrem să vedem dacă are nevoie de ceva.
Fiul meu.
Bună.
Ce îţi face braţul? Funcţionează?
Ai văzut ieri? Parcă eram Terminator.
Şi eu m-am gândit la asta?
- Când ai ajuns? - Acum.
- Ce dezastru am făcut. - Ar fi putut fi mai rău.
Bine că eşti teafăr.
Da.
Ai dormit? Ai ochii...
Am dormit.
Sigur ţi-au dat ceva.
Păi...
am luat şi un Valium.
- Tu? - Nişte pastile expirate.
Aveţi voie să fiţi aici?
Da, am întrebat. Nu-ţi face griji.
A spus că putem sta câteva minute şi să ne întoarcem după-amiază.
Ţi-am adus nişte lucruri. Nu ţi-am găsit telefonul.
- Este în apartament? - Nu-mi trebuie.
Vă rog, veniţi după ora trei.
Trebuie să facem puţină curăţenie înainte.
Să mergem. Ne vedem după-amiază.
Vrei ceva?
- Ţigări. - De care?
Ştie Bruno.
Ce e?
Vreau să merg acasă.
- La Split? - Da.
Nu ştiu cum funcţionează asta.
Eşti internat aici.
Pot să întreb, dar...
E totul în regulă aici?
Nu da din cap, spune.
E în regulă.
Ştii ce?
Ne întoarcem după-amiază şi vorbim atunci.
Nu vreau să fac tam-tam acum.
- Bine? - Bine.
O să plec acum.
Bine.
Ne vedem mai târziu.
- Vrem să vorbim cu dr. Kolak. - Etajul patru. Vorbiţi cu asistenta lui.
Braţul lui va fi bine. Şi rezultatele analizelor sunt bune.
Slavă Cerului!
- Etajul patru, ultima uşă. - Mulţumesc.
Ce crezi?
Am crezut că va fi mai rău.
Nu vreau să-i pun prea multe întrebări.
Da, toate la timpul lor.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Bună ziua.
- Aţi venit la doctor? - Da.
- Băiatul blond e al tău? - Da.
Şi fiica mea este aici.
Fetele sunt pe partea cealaltă. Încă nu m-am obişnuit.
- Este cu cineva? - Nu.
Mi-au spus că este jos în salon,
iar de acolo mi-au spus că e aici.
- Trebuie să mergi la serviciu? - Nu, nu.
Este un automat de cafea lângă toaletă.
Mulţumesc.
- Are un anumit program? - Nu, e mereu aici.
Poftim, 24/7?
Încerc să dau de el de o săptămână.
Cafeaua e o idee bună. Mamă, vrei şi tu?
Nu, mulţumesc.
"Scoate-mă de aici", mi-a spus azi dimineaţă.
"Vrei să mă aşez în genunchi?"
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Pe mine mă aşteptaţi? - Da.
Suntem familia Lucić.
- Din Split? - Da.
vă rog, intraţi. Bună ziua.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Ştiţi...
observăm o lungă perioadă de timp. Şi indirect...
în principal din ceea ce ne raportează asistentele, deci...
nu pot să vă spun nimic.
Ne puteţi da un pronostic? Ştiu că e dificil.
Chiar este dificil.
Nu suntem chirurgi care repară oase rupte.
Nu ne pripim cu concluziile.
Este nevoie de multă răbdare.
- Înţelegi asta? - Da.
Da. Pas cu pas.
Aş vrea să ştiu...
Am încercat să vorbesc cu el în toate modurile posibile în ultima lună.
Chiar nu ştiu cum s-o fac. Aveţi vreun sfat?
Fii un frate pentru el.
Nu trebuie să fii terapeutul lui.
Nu asta a fost intenţia mea.
Dar nu mă descurc prea bine.
Mai ales când începe să fie paranoic.
Fii sincer când vorbeşti cu el.
Reacţiile lui sunt importante pentru noi.
Poţi să îmi spui ce ai de gând să faci?
Mă gândesc la nişte medicamente?
Da. Medicamente, terapie şi vom mai vedea.
Scuză-mă, am notat câteva întrebări.
Sigur, spune.
Poţi să-mi spui ce medicamente va lua?
Prefer să nu. Vei căuta pe Google şi vei deveni confuză.
Îmi cer scuze, dar chiar aş vrea să ştiu.
Eşti o femeie ciudată.
- Ce vrei să spui? - Ciudată.
Nu ştiu cum să răspund la asta.
Nu ştiu cum ai ajuns la concluzia asta
după o conversaţie atât de scurtă.
Nu ai încredere în noi.
Ca şi cum...
Ce facem cu maşina?
O las aici. Vrei să mergi cu maşina?
Nu prea.
Hai să stăm jos. Simt nevoia să fumez o ţigară.
Bine.
- Ai ţigări? - Nu. Mă duc să cumpăr.
- Ia un pachet şi pentru Damir. - Bine.
Ce crezi?
Ce aş putea să cred?
Dacă a vorbit cu noi aşa, aşa va vorbi şi cu Damir.
Măcar noi putem să ne apărăm.
- A spus că vrea să meargă la Split. - Da, am auzit.
Nu se va întâmpla asta. Nu-l lasă să plece.
S-a tăiat destul de rău.
La braţul drept.
Şi pe gât.
- Slavă Cerului că l-ai sunat. - Bine că a răspuns.
Ar fi putut să nu o facă. Ăsta e un semn bun.
- Nađa îl cunoaşte pe Kolak? - Au fost colegi de facultate.
Şi cred că au făcut amândoi politică în timpul războiului.
Mi-a spus că se cunosc destul de bine.
L-am căutat pe Google.
Scrie poezii.
Şi-a publicat singur singura carte pe care a scris-o.
Cum este?
Oribilă. Scrie despre palmieri, bărci, valuri şi chestii din astea.
Pare genul.
Ţigara asta e prea tare.
- Ce mâncăm la prânz? - Nu ştiu.
Ce o fi.
Mă întreb ce mănâncă el.
- Îi facem noi ceva. - Poţi să-i faci tu?
Sigur.
O să caut pe Google despre medicamente şi o să dorm puţin.
Grozav.
Mi-a fost rău aseară. Am vomat şi am avut temperatură.
Ştiu.
Trimite-mi pe e-mail şi o să verific.
Bine. Sigur. O s-o fac la timp, nu-şi face griji.
Mulţumesc. Pa.
Eşti ocupat?
Nu prea. Nu e nimic important.
Nu te îmbolnăvi şi tu.
- Brei un ceai sau ceva? - Nu.
Salut.
Ce s-a întâmplat?
Intră.
Unde te duci? Intră.
Intră.
Mamă, avem un musafir.
Fiul meu...
Cum ai venit aici?
Stai jos.
Haide...
Ce s-a întâmplat?
Calmează-te.
Îşi făceau vizitele.
Probabil doctorul Kolak?
M-au întrebat dacă pot să citesc minţile oamenilor.
Ce ai spus?
Că nu pot.
Dar nu am fost prea convingător.
Nu-ţi face griji. Sunt sigură că vei mai vorbi cu ei.
Cred că sunt bolnav pentru că mi se pare că totul se învârte în jurul meu.
Stai puţin, asta ţi-a spus doctorul?
Am vrut să le spun ceva...
iar el mi-a spus
să nu sper la sesiuni de unu la unu.
Crezi că ţi-a spus asta ca să scape de tine? Nu înţeleg.
Poate nu a fost rău intenţionat, poate că se grăbea.
Nu vreau să mă întorc acolo.
Nađa cunoaşte un doctor care lucrează acolo,
deci ar trebui să fie în regulă.
Acolo ar trebui să fie mai bine decât oriunde în altă parte.
Este aşa rău?
Ei cred că sunt schizofrenic.
Nu ştiu nimic.
Cred că încearcă să-şi dea seama ce ai
şi cum să te ajute.
- Cine a sunat? - Bunica.
Întinde-te puţin,
şi vedem mai târziu ce facem în continuare.
Vrei să te întinzi în sufragerie sau...
Acolo.
Haide, întinde-te.
Sunt nişte haine aici dacă vrei să te schimbi.
Spune-mi dacă ai nevoie de ceva.
M-au sunat de la spital.
- Ce le-ai spus? - Nimic. Că nu e aici.
Bine. Ai făcut ce trebuie.
Nu ştiu ce să fac.
- Ce vrei să faci? - Trebuie să mă gândesc.
Mă îndoiesc că se va întoarce acolo de bună voie.
Da, şi eu.
Nu ştiu cum au ajuns la concluziile astea deja.
Acum îmi pare rău că am spus că este paranoic.
Cred că...
Probabil e poliţia.
Stai aici.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Bănuiesc că îl căutaţi pe fratele meu.
Da. Damir Lucić.
Nu e aici. Ne-au sunat de la spital şi ne-au spus că a plecat.
- Au sunat? - Da.
Unde ar putea fi?
- Ai idee? Nu e în apartamentul lui - Nu.
Voiam să-i sun pe prietenii lui, dar cred că m-ar fi sunat ei, aşa că...
- Bună ziua. - Vă anunţăm dacă ia legătura cu noi.
Dar dvs, doamnă? Sunteţi mama, nu?
Da. Abia ce am ajuns din Split.
Aveţi o fotografie cu el?
- Una recentă? - Da.
Poftim...
- A fost făcută vara trecută. - Mulţumesc. La revedere.
Scuză-mă, ce se va întâmpla în continuare?
Patrulele de poliţie vor fi informate şi se vor verifica gările şi autogările.
Mulţumesc. La revedere.
Trebuia să te prefaci mai îngrijorat.
Ştii că nu poţi să fumezi aici.
- E pe balcon. Mă duc acolo. - Aşteaptă. Hai să facem un plan.
- O să vorbesc cu Nađa. - Despre Split?
Mi-ar fi mai uşor dacă ar fi acolo. Şi este şi ea acolo.
Kolak nu cred că va fi de ajutor.
Poate e mai bine dacă stă aici ca să fim împreună.
Nu-ţi face griji pentru asta.
Bine. Ascunde-le în cuptor.
- Nici nu-mi vine să te întreb ce faci. - Sunt bine.
Ai prefera să fii la Split?
Cred că da.
Cred că e ora mesei. Îşi vor da seama că lipsesc.
Nu-ţi face griji,
rezolvăm noi cumva.
La ce te gândeşti?
Ce este?
Habar n-am.
Spune-mi ceva...
de ce ai şters sângele de pe pereţi?
Tu l-ai şters?
Arăta ciudat. Îmi era teamă să nu dea vina pe tine când mă găseau.
- Unde e mama? - Pregăteşte masa.
A sunat Marin. Spunea că nu dă de tine.
Nu am avut chef să mă duc să-ţi iau telefonul.
Am unul pe care nu-l mai folosesc. Îl vrei?
Nu e nevoie.
Nu prea ai chef de vorbă?
Nu sta prea mult.
Nu pare aşa rău.
Nađa spune că trebuie să meargă înapoi la spital.
Dacă ne decidem să mergem la Split, Nađa i-ar prescrie
aceleaşi medicamente ca să poată continua tratamentul.
Şi ar vrea să-l vdă înainte să meargă la spital.
- Pare că vrea să ne ajute. - Normal că vrea.
Te rog, nu începe să fii pesimist.
- Bine, mergem la Split. - Poţi să conduci?
- Sigur. Trebuie să aduc maşina. - Du-te.
Aş vrea să plecăm cât mai curând posibil.
Rulează-mi şi mie una.
Ia-o pe a mea.
- Le-ai adus? - Da.
Poate ar fi trebuit să iau ceva şi pentru braţul lui.
Nu, i-au schimbat pansamentul azi dimineaţă
Nu vrei să stai în faţă?
- Am creat un mare haos. - E în regulă.
Nu te stresa.
Nu e ca şi cum sunt un veteran de război.
Şi ce dacă? Proabil ai avut o cădere nervoasă.
Nu doar veteranii şi copiii flămânzi din Africa
sunt cei care au probleme.
Cum rămâne cu poliţia?
Nu te mai gândi la poliţie. Nu e ca şi cum sunt în Elveţia.
Mergi la spital în Split, şi aia e. Până la urmă, nu ai rănit pe cineva.
Poftim. Sunt aceleaşi pe care ţi le-au dat la spital.
Bea.
Ţi-au spus ce ei?
Întreabă când nu-ţi spun. Spune-le să-ţi explice.
Doar îmi zâmbeau.
- Ce sunt alea? - Antidepresive şi Valium.
O prietenă mi-a spus că prima oară când a luat o pastilă de Valium
s-a gândit că inventatorul lor ar fi trebuit să primească premiul Nobel.
Premiul pentru pace.
Cred că am nişte pantaloni de schimb.
Poftim telefonul. Trebuie doar să-i schimbăm numărul.
Dă-mi-o.
E al tău?
Era în pantalonii mei?
Nu ştiu.
Nu contează.
Haide, îmbracă-te.
Cred că era pentru recoltă, ştii?
Măslinele.
Nu-ţi face griji.
Urcă în faţă.
Nu te aud. Mai spune o dată.
Nu văd nicio brutărie.
Acesta este locul?
Aici erai, slavă Cerului.
Am ajuns.
Trebuie să găsesc un loc de parcare.
Damir.
Ştii unde mergem?
S-o vedem pe Nađa.
Vrea să vorbească cu tine. Să vadă cum eşti. E în regulă?
Îl întrebi acum, după ce totul este stabilit.
Taci din gură, prostuţule. Vorbesc cu el.
Sigur.
O să vezi.
Nu ştii niciodată ce te poate ajuta.
Bruno.
Haide, nu mai face asta.
O să trec direct la subiect.
Crezi că ai făcut o greşeală? Vei mai încerca să faci asta?
Nu.
Vrei să vorbeşti despre asta?
Da.
Bruno, te rog.
Spune că a făcut o greşeală
şi că nu se va mai repeta.
Când te-ai dus să iei maşina
mi-a spuis că nici nu ştie de ce a făcut-o.
Că s-a gândit la mine tot timpul...
... dar că a făcut-o oricum.
Ce se întâmplă în capul lui?
Ştii ce i-a zis primul psiholog,
cel pe care l-a văzut înainte de Paşte?
Ce?
Să se uite la o fotografie cu tata,
să aprindă o lumânare şi să mediteze puţin.
Asta sigur l-ar fi ajuta.
Ar trebui să ne gândim ce spunem la spital când îl ducem acolo.
Nimic.
Voi spune că a fost decizia mea şi că nici nu l-am întrebat pe Damir.
Lasă-i să cheme poliţia dacă vor.
Uită-te la tine, o faci pe şefa.
S-a purtat frumos cu tine?
Auzi...
Poţi să-mi spui la ce te gândeşti când nu spui nimic?
Când?
Acum de exemplu, când nu mi-ai răspuns.
Mai întreabă-mă o dată.
Cum ţi s-a părut Nađa?
Mi-a plăcut de ea.
Mai mult decât doctorii din Zagreb?
Cred că sunt malefic.
De ce spui asta?
Noi doi suntem malefici?
Nu cred că suntem mai buni sau mai răi decât alţi oameni.
Nu crezi?
Trebuie să merg acolo acum?
Întâi mergem acasă să mănânci ceva şi să-ţi iei nişte haine.
E în regulă?
Da.
Damir şi cu mine mergem acasă,
iar pe tine te lăsăm să ne aduci ceva de mâncare.
Bine.
Bună, mamă.
Da, dă-mi-l la telefon.
Ce e?
Ce să nu fac?
Dar ce să nu fac?
Ce vrei să spui?
Da, am auzit, dar ce să nu fac eu?
Damir, dar ce? Ce?
Nu vrea să-şi ia medicamentele.
- La telefon, repeta... - Da, am auzit.
Păstrează-ţi calmul.
Salut.
Nu am înţeles nimic din ce ai spus la telefon.
De ce trebuie să fie aşa?
Poftim?
De ce trebuie să fie aşa?
Dar cum?
Nu o face.
Dar ce? Ce nu ar trebui să fac?
Nu te sinucide.
Ce e cu tine?
- Nu o face. - Nu o s-o fac.
De ce crezi asta?
Promit. Poţi să promiţi acelaşi lucru?
Ţi-e frig? Îţi aduc un calorifer electric.
Doar o secundă.
Ce se întâmplă?
Nu cred că e bine. Trebuie să meargă la spital.
Dar Nađa a spus că a părut mai bine decât se aştepta.
Este complet...
Îşi face griji că mă voi sinucide eu. Cred că îşi imaginează.
L-ai întrebat despre medicamente?
Dă-le naibii de medicamente! Trebuie să meargă la spital.
Mă duc să-l văd.
Unde e?
Damir!
- Încearcă să suni la numărul meu vechi. - Nu răspunde.
Aşteaptă zece minute, iar apoi sună la poliţie.
- Serios? - Da.
Mă duc să-l caut.
Ce e?
Bine. Sună-l, te rog pe Vedran şi spune-i ce se întâmplă.
Tatăl lui lucrează la poliţia, poate îi localizează telefonul.
Ai numărul?
Nu ştiu. Clădirea de lângă hotel.
Damir!
Da...
Ţi-a dat mama numărul lui?
Cred că l-a luat cu el.
Bine.
Mă sună mama. Scuze, trebuie să răspund.
Bine, mulţumeşte-i tatălui tău. Te sun eu înapoi.
Bună, mamă.
Bine, pa.
Încercam să găsesc o fotografie recentă cu el.
Asta este cea pe care le-am dat-o în Zagreb.
Nu înţeleg de ce trebuie să-l raportăm dispărut când ştiu deja.
Nu ştiu, ne-au spus că trebuie să-i anunţăm personal.
Serviciile de urgenţă
vor încerca să-i localizeze telefonul.
Slavă Cerului!
Rahat!
Bună ziua, am venit să raportez o persoană dispărută.
- Mama mea a sunat mai devreme. - Da, o secundă, vă rog.
Este urgent, pentru că...
Da, mama dvs mi-a explicat. O să dau un telefon.
Sunt aici pentru a raporta o persoană dispărură.
În regulă.
Va veni imediat ce termină cu celelalte cazuri.
Pe aici?
Trebuie să-l aştepţi pe colegul meu să te sune.
Nu răspunde.
Ce a mai spus Nađa?
I-am spus despre ce aţi vorbit voi doi.
A spus să nu încerci să-l scoţi din fantasmele lui.
Nu este raţional.
Nu înţeleg cum a dispărut aşa repede. Poate e în grădină.
Nu, nu este. Am verificat.
Ce te-a făcut să crezi că era în apropiere de clădirea aia?
Cred că de acolo aş fi sări eu.
M-am gândit că ar fi într-un loc în care nu sunt oameni în preajmă.
Scuze că te deranjez, dar colegul tău ştie despre ce este vorba?
Da, era aici când am vorbit cu mama ta.
Poţi să...
Pot să încerc să-l mai sun o dată.
- Mergi sus. Camera 215. Etajul doi. - Mulţumesc.
Bună ziua. Suntem aici să raportăm o persoană dispărută.
Un minut.
Este urgent...
- Este sinucigaş... - Lasă-mă să termin asta.
Nu-l mai tot suna.
Se va termina bateria şi nu-l vor mai putea găsi.
Doamne fereşte.
Nu ştiu dacă am dreptate, dar după ce am plecat de la Nađa,
mi-a spus că eşti malefic.
Nu-l mai tot suna.
- Cum pot să ajut? - Intraţi.
Nu ştiu dacă ştii despre ce este vorba,
dar a încercat să se sinucidă şi a fugit de acasă.
Da, da...
Poftim. Completează asta.
Spune-mi, i-aţi localizat telefonul?
O secundă. Să începem cu începutul.
Viaţa lui este în pericol, nu înţelegi asta?
De ce nu ne-ai dat aceste formulare
cât am stat ca proştii afară?
Doamnă, şi eu am copii. Înţeleg ce simţi.
Mă sună Vedran. Completează-le tu.
L-au găsit.
A ieşit la o bere.
E în regulă, e în regulă.
Suntem la secţia de poliţie acum. Bine, te sun înapoi.
E bine. L-au găsit pe plajă.
Totul e în regulă.
A cerut cuiva o ţigară, şi l-a văzut unul dintre oamenii tăi.
Îl aduc aici... Asta e secţia 3?
Da.
În regulă, atunci...
- Îmi cer scuze că am fost nepoliticos. - Ai cam fost.
Pe unde ieşim?
Pe unde aţi intrat. Pe la recepţie.
- Eşti bine? - Da.
Ce ai spus?
Mă vor ucide.
Poftim?!
Aşteaptă pe hol cu el. Tu, vino cu mine.
Iar tu, uriaşule, nu te speria. Ai fugit şi a trebuit să te prindem.
Te rog, intră.
Să stăm jos?
- Asta e pentru Damir Lucić. - Bună seara.
Ce facem?
Îl luaţi acasă sau îl ducem în secţia de psihiatrie?
Îl vor lega acolo.
Nu cred că avem de ales pentru că...
- Cred că aşa este legea. - Da, înţeleg.
A fugit din Zagreb azi dimineaţă.
Este rapid, are voinţă. Asta contează.
O să facem aşa...
colegii mei îl vor duce la spital.
Vezi dacă are nevoie de haine sau altceva.
- Să aştept aici? - Da.
Sună-l pe Matić. Cred că e jos.
Ne luăm ceva de mâncare. Vrei ceva?
Nu, mulţumesc.
- Dar dvs., doamnă? - Nu, mulţumesc.
Tu, prietene?
Ia-mi ceva.
Nişte pâine şi brânză?
Un pahar de apă, te rog. Mi-a scăzut tensiunea.
- Poftim. - Mulţumesc.
Vrei o gură?
Poftim. E apă de izvor de la poliţie.
Cheamă ambulanţa!
Poţi să chemi o ambulanţă?
Eşti bine?
Nu poţi să mergi cu noi.
Îl duceţi la Urgenţe?
Da.
E în regulă, mamă, rana nu e foarte adâncă.
- Acum vor... - Nu spune nimic, te rog.
Calmează-te. Nu vrei să te vadă aşa.
M-am abţinut toată ziua. Nu a ajutat prea mult.
Este sus.
Bună seara. Am venit la Damir Lucić...
- Da, da. Intraţi. - Mulţumesc.
Dragul meu.
Nu e grav, dar vom face o radiografie, pentru orice eventualitate.
Bună seara.
Sunt dr. Maras, psihiatru.
Nu-ţi voi strânge mâna. Nu vreau să te mişti.
Cum te cheamă?
Trebuie să te întreb ca să văd dacă îmi răspunzi.
Damir.
Ce s-a întâmplat, Damir?
Putem vorbi în locul tău, Damir?
Vă rog. Damir poate interveni oricând doreşte.
Ieri a încercat să se sinucidă în Zagreb.
Apoi a fost internat în spital.
Şi...
Apoi a plecat din spital şi a venit acasă.
Am continuat să-i dăm medicamentele.
Pe scurt, încălcând legea, am decis să-l aducem la Split...
- A mai făcut vreodată aşa ceva? - Nu, niciodată.
- Schimbări de toane? - Nu.
De multe ori trec neobservate.
Ei bine...
îi voi prescrie un tratament. Sunteţi din Split?
Da.
- Doctore, îmi dai voie? - Da, sigur.
Îl voi pregăti pentru radiografie. Vă rog să aşteptaţi afară.
- În sala de aşteptare. Nu durează mult. - În regulă.
Ne mai vedem. Rămâne aici până când i se vindecă rana.
Apoi va fi transferat în secţia de psihiatrie
şi vom continua tratamentul. După aceea, mai vedem.
Putem să ne luăm la revedere de la el?
Nu, aşteptaţi afară.
Îl vom vedea când îl duc la radiografie.
Se odihneşte acum.
Nu-ţi face griji, nu va durea.
- Bună seara. - Bună seara.
Bună seara.
- O sun pe Nađa. - Bine.
- Ce se întâmplă? - Este febra de sâmbătă seara.
Nu răspunde.
Aş putea să mă schimb şi eu.
Vă rog, intraţi.
Intraţi, vă rog.
Da?
Îmi pare rău.
Resuscitarea nu a avut succes.
A murit.
Condoleanţe.
Rănile la cap au fost...
Ne-ai confundat, noi suntem familia Lucić...
- Ştiu. - Tocmai ce am ajuns...
Am fost acolo jos din întâmplare. Am încercat să-l resuscitez, dar...
Fereastra era...
UN LOC SIGUR
Traducerea: FAST TITLES MEDIA