Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Če se nič od tega ne bi zgodilo, bi ti lahko rekel:
Glej, to je tvoja stavba,
štej do 20 in pritekel bom v prizor.
Damir!
Me slišiš?
Zakriči, če ne moreš do vrat!
Damir!
Razbil bom vrata! Umakni se!
Razbil bom vrata, slišiš?
Si v redu?
Lahko primeš to?
Rešilec je na poti.
- Nikar. - Jebenti...
Veš, katero krvno skupino imaš?
Dober dan.
Prej sem klical. Klical sem rešilca na Cresko ul. 3.
Ravnokar sem prišel.
Pri zavesti je, a menim, da je izgubil veliko krvi.
Na roki in na vratu.
Creska ul. 3, tretje nadstropje, tako je.
Vaš kolega je prišel, hvala.
Dober dan.
Kaj se je zgodilo?
Poskus samomora.
- Ste vlomili? - Ja.
Dober dan.
Malo mu dvignite noge.
Povoj, prosim.
Kako ste, vas zelo boli?
Kako vam je ime?
- Damir. - Damir? Čutite, da bi izgubili zavest?
- V redu sem. - Kdaj se je to zgodilo?
Okrog treh.
Okrog treh, ste prepričani? Ura je skoraj osem.
- Ste njegov prijatelj? - Brat.
Ste ga našli v tem položaju?
Ne, stal je. Padel je, ko sem vdrl.
- Ne vem, katero krvno skupino ima. - V redu je.
- Greste z nami? - Ja, ja.
- Vse bo dobro. - Damir.
Damir, imejte odprte oči, da vemo, da ste z nami, prav?
- Ne morete z nami. - Zdravnik je rekel...
Narobe ste razumeli.
- Ne gremo daleč, na Rendićevo. - Kam?
- Rendićeva ulica. - Poslušaj...
Se vidiva tam!
Dober dan. Mislim, da je moj brat sprejet tu. Damir Lucić.
Ja, druga vrata desno, tam vprašajte.
V redu, hvala.
- Zdravo. Oprostite, to je moj brat. - Dober dan.
Ima hepatitis C?
Ne, zakaj? Je vse v redu?
Še bo.
Sestra vam bo dala nekaj za podpisati.
- Kje? - Lena!
Lena!
Pridite sem, mladenič.
Preverite, ali je vse tu, potem podpišite.
To so njegove stvari.
Ste končali?
Počakajte zunaj.
- Zunaj bom. - Ne bo dolgo trajalo.
Kakšen je zdaj postopek? Gre k psihiatru?
Zdravnik vam bo vse povedal.
- Bruno Lucić? - Ja.
Z mano morate v stanovanje zaradi preiskave.
Samo preverim, ali me še potrebujejo tu.
Veste, kako dolgo bo trajalo?
Pojdiva.
Počakajte, da zdravnika vprašam, kakšen je postopek.
Pridi.
Kaj vam je?
Ne zapravljaj mojega časa.
S policistom moram nazaj v stanovanje. Me potrebujete tu?
Potrebujemo vsaj še pol ure,
a pridite potem nazaj.
Kdo ste vi? Imate nalog?
Oprostite, nisem hotel povzročati težav. Vem, da imate veliko dela.
Enota 100.
Povej, 100.
124 gre na Cresko 3.
Prejeto.
Dober večer.
Ste vi vdrli spodaj in tu?
- Ja. - Osebni dokument, prosim.
Ni odprl vrat?
Ne, ni odprl.
Prej sva govorila po telefonu. Opazil sem, da je nekaj narobe,
zato sem vdrl.
Ste lahko bolj natančni?
Omenil je kri.
- Zdaj se ne morem spomniti. - Se boste že spomnili.
Kdo je obrisal kri?
Kje?
Tu, tu in tu.
Nimam pojma.
Res ne vem.
Kako dolgo je bil tu?
- V začetku leta je prišel zaradi službe. - Še ni prijavil bivališča?
- Morda. - Lepo.
Kaj pa ta beretta?
Od prijatelja si jo je izposodil zame
in verjetno je ni vrnil...
Imate orožni list?
Ne, a ne deluje.
Potreboval sem jo za snemanje, na televiziji delam. Rekvizit je.
Preveri pištolo.
Oprostite, moral bi se vrniti v bolnišnico.
Vrni mu osebni dokument. Lahko greste.
- Njegove stvari bom pustil tu. - Ja.
- Hvala, na svidenje. - Na svidenje.
Pojdimo.
Nisem mogel spati.
Ste vzeli tablete?
- Ne. - Ste pili?
- Ne. - Pomanjkanje spanja, to je vse?
Oprostite, je psihiater dovolil to zaslišanje?
- Ne morete... - Hočete, da vas vržem ven?
- Premladi ste za to. - Ni potrebe po takih komentarjih.
Gremo ven!
Vsi se gnetete okrog pacienta.
Gospa, nismo pri vas doma. Vsi ven.
- Ne bom odšel. - Vsi.
V redu je.
Me boste odrinili ven?
V redu je.
- Prosim za številko vaše značke. - Zakaj? Kaj sem naredil?
Kaj ste naredili? So bili ti komentarji potrebni?
Napisati moramo poročilo.
- Kakšen način je to? - Kdo je brisal kri?
- Kaj? - Kdo je brisal kri?
Katero križišče?
- Kam gre zdaj? - K dežurni psihiatrinji.
- Te boli? - Ne.
Zdravnica bo najprej govorila z njim, potem pa z vami.
Dober dan.
Oprostite, brat je imel nesrečo.
Mislim, da imam visok tlak...
Mi lahko daste kaj za pomiritev?
Sedite.
Hvala.
Zdravo, mama.
Ne, nisem pozabil, to je jutri. Ne skrbi.
Pozdravi jih nazaj.
Poslušaj...
Greš lahko malo stran od njih?
V redu. Ne, ne skrbi.
Prav, pokliči me nazaj.
V redu.
Adijo.
Oprostite, to je moj brat. Kakšen je zdaj postopek?
MRI, potem pridemo nazaj.
Lucić!
- Njegov brat ste, kajne? - Ja.
Imel je srečo. Karotidno arterijo je zgrešil za milimeter.
Povejte, je že kdaj prej zbolel ali imel depresijo?
Ne, nič podobnega.
Se ni zdravil ali hodil k psihiatru?
Ne. Prejšnji teden sem ga prepričal, da je šel k psihologu.
Ni mu bil všeč, zato sva šla skupaj z zasebni psihologinji.
Kako ji je ime?
Vrljičak, Sanda.
Opazili ste, da je nekaj narobe in...
Ja, potrt je bil. Drugače ni takšen.
Zaskrbelo me je, ker je postal sumničav.
Ga je bilo strah?
Imel je občutek, da imajo ljudje slabo mnenje o njem,
a mi ni znal pojasniti, zakaj si to misli
ali zakaj bi si mislili kaj slabega o njem.
Poznam njegove prijatelje in sodelavce,
menim, da bi izvedel, če bi naredil kaj slabega.
Ste govorili z njimi?
Nisem. Bal sem se, da bo postal sumničav do mene,
če bo izvedel, da to sprašujem za njegovim hrbtom.
Ima kakšne predhodne travme?
Pred dvema letoma mu je umrl oče...
- In razšel se je z dekletom. - Vaš oče?
Ja.
A nič v zadnjem času.
Veselil se je nove službe in selitve v Zagreb, zato...
Ne vem, je vam kaj povedal?
Da nekaj dni ni spal in da ne ve, zakaj je to naredil.
- Je jemal kakšna zdravila? - Zdravnica, MRI je poln.
- Ga naredimo zjutraj? - Ja, lahko.
Hvala. Oprostite.
Ta psihologinja mu ni mogla predpisati zdravil.
Svetovala je, da ga peljem k splošnemu zdravniku,
da mu da napotnico za psihiatra.
A je naročen šele čez en mesec. -Ja.
Dobro. Ostal bo pri nas na opazovanju, pa bomo videli.
To je resen poskus samomora.
To ni tako imenovani klic na pomoč.
Zjutraj bomo naredili MRI in krvne teste.
Počakajte, da končam to.
Torej bo ostal pri vas na psihiatričnem oddelku?
Ja.
Dokler ne določimo, ali je nevaren sebi
in to nevarnost odstranimo.
Samo trenutek.
Dala sem mu pomirjevala, zato naj vas ne skrbi, če bo zaspan.
V redu.
Se lahko poslovim od njega?
- Seveda. - Hvala.
Nekaj dni moraš ostati tu.
Ti je zdravnica pojasnila?
V redu.
Žal mi je.
V redu je, naj ti ne bo.
Popustil sem.
Daj, daj...
V redu bo.
Mama ve?
Moral ji bom povedati.
tega ne bova mogla skriti pred njo.
V redu.
Bi rad, da ostanem s tabo?
Ne.
- Si prepričan? Ni mi težko. - Ja.
Pojdi.
Zjutraj se bom vrnil.
V redu.
Kaj je to?
To smo ti oblekli za pogreb.
Mislili smo si, da bi izbral kaj takšnega.
Kikina mati mi jo je podarila.
Je to težava?
Ne.
Tam imaš cigareto.
Tvoj prijatelj me je prosil, da ti jo dam v krsto.
Lepo.
Rečeš lahko le to, kar ti jaz napišem.
Gotovo se poznava dovolj dobro,
da veš, kaj bi rekel.
Res je.
Zakaj delaš to?
Tožili smo bolnišnico.
Zdi se, da ne delajo vestno.
In nisem spremenil imen zdravnikov.
V filmu se imenujejo tako, kot v resničnosti.
Saj veš, kaj pravijo. Ko ti hiša gori, se pogrej.
Kako je mama?
Dobro.
To prenaša bolje, kot sem pričakoval.
Gotovo joka v spanju?
Še huje, tuli.
Vesel sem, da sem...
Vesel sem, da sem te šel pogledat v mrtvašnico.
Ona ni hotela iti.
Patolog nama je to odsvetoval.
Toda...
Ni bilo tako zelo strašno.
Najhuje je bilo...
Ne vem, ali se spomniš poginulih mačk in ptic,
ki sva jih poleti našla na travniku?
Tako si bil...
Napihnjen.
Spomnim se mačk.
Nisem omedlel.
Tega sem se najbolj bal. Da bom omedlel, ko te bom videl.
A sem težko odšel.
Kot da...
Kot da bi te nekdo tepel na igrišču,
jaz pa bi se obrnil stran in odšel.
Vem.
Hotel sem vstati in ti dati znak.
- Zafrkavaš me. - Skoraj sem res.
Tako miren si bil, da se mi je zdelo, da se vse okrog tebe trese.
Ne bodi jezen.
Nisem jezen.
Zdaj grem.
- Že? - Moram.
Mislim nate.
Nazadnje sem izgubil sluh.
S takšnim hrupom, kot bi vzletelo letalo.
- Hej, mama. - Zdravo.
- Kaj se nama dogaja? - No...
- Je to vse? - Ni se mi dalo pakirati.
Bi šla takoj v bolnišnico ali greva prej domov?
V bolnišnico.
- Si kaj spala? - Sem. Vzela sem tableto.
- Blizu vaju je, kajne? - Ja, slabih pet minut stran.
Ne vem, kaj naj rečem tistim v službi.
Komu?
Damirjevim sodelavcem. Zakaj ga ni.
- Marin me je že klical. - In kaj si mu rekel?
Nisem se oglasil.
Nič jim ne povej.
Zdaj bo vikend. Bomo videli potem.
Naj pokličem Nazlića ali koga od prijateljev?
Da ga obiščejo.
Kaj pa vem.
Ne nadleguj me zdaj s tem.
Naj malo okreva in se sam odloči.
Govorila sem s Nađo, pozna glavnega psihiatra.
Tu imamo srečo.
Slovenec je.
Hvala Bogu.
Mislim, da je tu.
- Kje je? - Tu nekje.
Oprostite.
- Dober dan. - Zdravo.
Prišla sva k Damirju Luciću, včeraj so ga sprejeli.
Ja. Prosim, ne bodite dolgo. Popoldan ga lahko obiščete.
- Ja, a ga ni v sobi. - Zdaj je tu pri nas.
Greva k njemu, če kaj potrebuje.
Sinko.
Hej.
Kako je tvoja roka? Deluje?
Si jo videl včeraj? Kot Terminator.
Tudi jaz sem pomislil na to.
- Kdaj si prišla? - Ravnokar.
- Kakšen nered sem naredil. - Lahko bi bilo huje.
Dobro je, da si živ.
Ja.
Si kaj spal? Oči imaš malo...
Sem.
Gotovo so ti kaj dali.
No...
Tudi jaz sem vzel uspavalo.
- Pa ti? - Apaurin s pretečenim rokom.
Sta lahko tu?
Ja, vprašala sva. Ne skrbi.
Le na hitro, popoldan se bova vrnila v času obiskov.
Prinesel sem ti nekaj stvari. Telefona nisem našel.
- Je v stanovanju? - Ni treba.
Prosim, pridite kadarkoli po tretji uri.
Zdaj bomo počistili pred vizito.
Pojdiva. Prideva popoldan nazaj.
Ali kaj potrebuješ?
- Cigarete. - Katere?
Bruno ve.
Kaj je?
Domov bi šel.
- V Split? - Ja.
Ne vem, kako to deluje.
Zdaj so te sprejeli tu.
Lahko vprašam, toda...
Je vse v redu tu?
Ne kimaj, povej mi.
V redu je.
Veš, kaj?
Popoldan bom prišel, pa se bomo pogovorili.
Nočem jih zdaj nadlegovati.
- Prav? - Ja.
Grem zdaj.
V redu.
Se vidiva kmalu.
- Rada bi videla dr. Kolaka. - Četrto nadstropje, vprašajte tajnico.
Roka je odlično in tudi krvna slika je dobra.
Hvala Bogu.
- Četrto nadstropje, zadnja vrata. - Hvala.
Kakšen se ti zdi?
V redu. Menila sem, da bo huje.
Nisem ga hotela preveč spraševati.
Ja, počasi.
- Dober dan. - Zdravo.
Dober dan.
- Čakate zdravnika? - Ja.
- Je fant s svetlimi lasmi vaš? - Ja.
Tudi moja hči je tu.
Punce so na drugi strani. ne znajdete se še.
- Je kdo pri njem? - Ne.
Pravijo, da je na oddelku,
tam pa, da je tukaj.
- Moraš v službo? - Ne, ne.
Poleg stranišča je kavni avtomat.
Hvala.
- Ima urnik, kdaj sprejema? - Ne, vedno je tu.
Nenehno?
Že en teden ga skušam ujeti.
Torej grem po kavo. Boš tudi ti, mama?
Ne, hvala.
Zjutraj mi je rekla, naj jo odpeljem od tu.
''Hočeš, da pokleknem?''
- Dober dan. - Dober dan.
- Čakate mene? - Ja.
Družina Lucić.
- Iz Splita? - Ja.
Vstopite. Dober dan.
- Oprostite. - V redu je.
Veste...
Opazujemo. Dolgo opazujemo. Tudi posredno.
Po tem, kar nam povedo sestre. Morda celo največ tako.
Za zdaj vam zato ne morem še nič povedati.
Imate kakšno napoved? Vem, da je to težko.
Težko je reči.
Nismo kirurgi, ki popravljamo zlome.
Pri nas ne hitimo.
Veliko potrpljenja je potrebnega.
- Se tega zavedate? - Ja.
Ja. Samo počasi.
Rad bi vedela...
Zadnji mesec sem skušal z njim govoriti na vse načine.
Res ne vem več, kaj naj. Imate kakšen nasvet?
Bodite njegov brat.
Ni treba, da ste njegov terapevt.
To ni bil moj namen.
A ne vem, kaj naj.
Zlasti ko se začne vesti paranoično.
Ko govorite z njim, bodite iskreni.
Njegov odziv na vas bo za nas dragocen.
Kakšen načrt imate?
Bo dobil terapijo?
Ja, zdravila, terapijo, potem pa bomo videli.
Oprostite, zapisala sem si nekaj vprašanj.
Seveda, izvolite.
Lahko poveste, kakšna zdravila bo dobil?
Raje ne, ker bo ste brali na internetu in potem boste zmedeni.
Žal mi je, a bi rada vedela.
Čudna ženska ste.
- Kaj hočete reči? - To.
Res ne vem, kaj naj odvrnem.
Ne vem, kako ste prišli do tega
po tako kratkem pogovoru.
Ne zaupate nam.
Kot da...
Kaj pa avto?
Tu ga bom pustil. Hočeš iti z avtom?
Pravzaprav ne.
Sediva malo. Cigareto bi prižgala.
Lahko.
- Imaš kakšno? - Ne, kupil jih bom.
- Kupi jih še za Damirja. - Prav.
Kaj si misliš?
Kaj naj si mislim?
Če je z nama tako govoril, kako bo govoril z Damirjem.
Midva se znava vsaj postaviti zase.
- Rekel je, da hoče v Split. - Ja, sem slišala.
To se ne bo zgodilo. Zdaj ga ne morejo odpustiti.
Dobro se je porezal.
To je njegova desnica.
In še po vratu.
- Hvala Bogu, da si ga poklical. - Oglasil se je.
Lahko se ne bi. To se mi zdi dober znak.
- Nađa pozna Kolaka? - Študirala sta skupaj.
Verjetno sta bila med vojno oba v politiki.
Rekla je, da ga dobro pozna.
Poiskal sem ga na spletu.
Poezijo piše.
Sam je izdal zbirko.
Kaj piše?
Grozno je. Jadra in piše o palmah, morju, barkah in to.
Takšen je tudi videti.
Zaradi tobaka mi razbija srce.
- Kaj bova jedla za kosilo? - Kaj pa vem.
Karkoli.
Kdo ve, kaj bodo njemu dali.
- Nekaj mu bova skuhala. - Mu lahko ti?
Seveda.
Prebrala bom o teh zdravilih in malo legla.
Krasno.
Zvečer sem zbolel. Vročino sem imel in bruhal sem.
Vem.
Pošlji mi e-pošto, pa bom preveril.
V redu. Prav, pravočasno bom naredil, ne skrbi.
Hvala. Adijo.
Imaš veliko dela?
Niti ne, nič pomembnega.
Da ne boš še ti zbolel.
- Boš čaj? - Ne.
Hej.
Kaj se je zgodilo?
Vstopi.
Kam greš? Pridi.
Pridi.
Mama, gosta imava.
Sinko...
Kako, da si tu?
Sedi.
Pridi.
Kaj se je zgodilo?
Počasi.
Vizito so imeli.
Verjetno dr. Kolak?
Vprašali so me, ali lahko drugim berem misli.
Kaj si odgovoril?
Da ne morem.
A nisem bil prepričljiv.
Ne skrbi. Gotovo boš še govoril z njimi.
Da je moja bolezen, da mislim, da se vse vrti okrog mene.
Čakaj, to ti je rekel zdravnik?
Kasneje sem hotel nekaj reči na hodniku,
pa mi je rekel...
...naj ne pričakujem zasebnega pogovora.
Ti je to rekel, da bi se te znebil? Ne razumem.
Morda ni mislil nič slabega, samo mudilo se mu je.
Nočem nazaj.
Nađa pozna zdravnika, ki dela tam,
zato bi moralo biti dobro.
Tu naj bi bilo bolje kot kjerkoli drugje.
Je tako hudo?
Menijo, da sem shizofreničen.
Ničesar ne vedo.
Menim, da skušajo postaviti diagnozo
in kako naj ti pomagajo.
- Kdo je klical? - Babica.
Zakaj ne bi malo legel,
pa bomo videli, kako naprej, prav?
Bi legel v dnevni sobi ali...
Tam.
Daj, lezi malo.
Tam je nekaj oblačil, če bi se preoblekel.
Povej, če kaj potrebuješ.
Klicali so me iz bolnišnice.
- Kaj si jim rekla? - Nič. Da ni tukaj.
Dobro. Prav si ravnala.
Pojma nimam, kaj narediti.
- Kaj bi ti naredila? - Razmisliti moram.
Dvomim, da bo šel prostovoljno nazaj.
Ja, jaz tudi.
Ne vem, kako so lahko že prišli do teh zaključkov.
Zdaj mi je žal, da sem omenil njegove paranoje.
Mislim, da...
To je verjetno policija.
Ostani tu.
- Dober dan. - Dober dan.
Verjetno iščete mojega brata.
Ja. Damirja Lucića.
Ja, ni ga tu. Iz bolnišnice so sporočili, da je odšel.
- So poklicali? - Ja.
Kje bi lahko bil?
- Imate kakšno idejo? Doma ga ni. - Ne.
Nameravam poklicati prijatelje, a menim, da bi že sporočili, če bi...
- Dober dan. - Poklical vas bom, če se oglasi.
Pa vi, gospa? Mater ste, kajne?
Ja, iz Splita sem prišla.
Imate njegovo fotografijo?
- Novejšo. - Ja.
Izvolite...
- Posneta lansko poletje. - Hvala. Na svidenje.
Oprostite, kakšen je zdaj načrt?
Obvestili bomo patrulje in preiskali postaje.
Hvala. Na svidenje.
Lahko bi bila bolj zaskrbljena.
Veš, da lahko kadiš notri.
- Na balkonu je, tja grem. - Čakaj, da se dogovoriva.
- Govorila bom z Nađo. - Glede Splita?
Meni bi bilo lažje, če bi šel tja. In tudi ona je tam.
Menim, da Kolak ne bo v pomoč.
Morda je bolje, če ostane tu, da smo vsi skupaj.
Ne skrbi za to.
Prav. Skrij jih v pečico.
- Neumno se zdi vprašati, kako si. - V redu.
Meniš, da bi ti bilo v Splitu lažje?
Verjetno.
Zdaj je čas kosila. Opazili bodo, da me ni.
Ne skrbi,
nečesa se bomo domislili.
Kaj imaš v mislih?
O čem razmišljaš?
Pojma nimam.
Povej mi nekaj...
Zakaj si obrisal kri z zidu?
Si jo ti obrisal?
Čudno je bila videti. Bal sem se, da te bodo krivili, ko me bodo našli.
- Kje je mama? - Kosilo kuha.
Marin je klical. Rekel je, da te ne dobi.
Ni se mi dalo nazaj v stanovanje po tvoj telefon.
Ti usposobim svoj stari telefon?
Ni treba.
Ni ti do pogovora, kaj?
Ne ostani dolgo.
Ne zdi se tako slabo.
Nađa pravi, da mora nujno v bolnišnico.
Če se odločimo iti v Split, mu bo Nađa predpisala
enaka zdravila, da nadaljujejo z zdravljenjem.
In rada bi ga videla, preden gre v bolnišnico.
- Slišati je, kot da noče pomagati. - Seveda hoče.
Ne postani zdaj negativen.
- Prav, gremo v Split. - Boš lahko vozil?
- Ja. Samo po avto moram. - Pojdi.
Čim prej bi rada odšla.
Zvij mi eno.
Vzemi mojo.
- Jih imaš? - Ja.
Morda bi moral vzeti tudi kaj za njegovo roko.
Ne, zjutraj so prevezali roko.
Bi raje sedel spredaj?
- Kakšen kaos sem povzročil. - V redu je.
Ne muči se.
Kot da sem vojni veteran.
Pa kaj? Pač ti je počil film.
Vojni veterani in lačni v Afriki
niso edini, ki imajo težave.
Kaj pa policija?
Pozabi na policijo, saj nismo v Švici.
V Splitu boš šel v bolnišnico. To je to. Nikomur nisi škodil.
Izvoli. To so ti dali zjutraj v bolnišnici.
Pij.
So ti povedali, kaj jemlješ?
Vprašaj, če ti ne povedo. Naj ti pojasnijo.
On se samo smehljajo.
- Kaj je to? - Antidepresiv normabel.
Ko je prijateljica prvič vzela normabel,
je pomislila, da bi morali izumitelju dati Nobelovo nagrado.
Za mir.
Mislim, da imam rezervne hlače.
Tu je telefon, samo številki zamenjava.
Daj mi jo.
Je tvoj?
Je bil v mojih hlačah?
Ne vem.
Pozabi.
Daj, obleci se.
Verjetno je bil za obiranje.
Za olive.
Ne skrbi.
Sedi spredaj.
Ne slišim te. Ponovi.
Ne vidim nobene pekarne.
Je tam zgoraj?
Tam si. Hvala Bogu.
Tu smo.
Samo parkiram.
Damir.
Veš, kam gremo zdaj?
K Nađi.
Rada bi govorila s tabo, da vidi, kako si. Se strinjaš?
Zdaj ga vprašaš, ko si se že vse dogovorila.
Tiho, tepček. Pogovarjava se.
Prav.
Boš videl.
Nikoli ne veš, kaj ti bo pomagalo.
Bruno.
Daj, nehaj s tem.
Ne bom okolišila.
Meniš, da si naredil napako? Boš spet poskusil?
Ne bom.
Bi rad govoril o tem?
Prav.
Bruno, prosim.
Pravi, da meni, da je naredil napako
in da ne bo več poskusil.
Ko si šel po avto,
mi je rekel, da sploh ne ve, zakaj je to naredil.
Da je imel ves čas pred sabo moj obraz.
A je to vseeno naredil.
Kaj se dogaja v njegovi glavi?
Veš, kaj mu je rekel prvi psiholog,
preden sva šla k Easter?
Kaj?
Naj gleda fotografijo očeta,
prižge svečo in nekaj časa meditira.
To mu je gotovo pomagalo.
Razmisliva, kaj bova rekla, ko ga pripeljeva v bolnišnico.
Nič.
Rekla bom, da sem se tako odločila in da nisem vprašala Damirja.
Naj pokličejo policijo, če hočejo.
Poglej se, šefica.
Je bila v redu?
Hej...
Mi lahko poveš, kaj razmišljaš, ko tako molčiš?
Kdaj?
No... Kot zdaj. nekaj te vprašam, a molčiš.
Vprašaj še enkrat.
Kakšna se ti je zdela Nađa?
Prijazna je.
Je boljša od tistih v Zagrebu?
Mislim, da sem nekakšno zlo.
Zakaj tako meniš?
Sva midva nekakšno zlo?
Menim, da nisva nič boljša niti slabša od drugih ljudi.
Se ti ne zdi?
Moram zdaj tja?
Najprej gremo domov, da kaj pojemo in vzamemo oblačila.
V redu?
Ja.
Z Damirjem greva domov,
tebe pa odloživa, da boš vzel kaj za jesti.
Prav.
Hej, mama.
Prav, daj mi ga.
Hej, povej.
Česa naj ne naredim?
Toda česa naj ne naredim?
Kaj hočeš reči?
Ja, sem slišal, toda česa naj ne naredim?
Damir, česa naj ne naredim? Česa?
Noče vzeti zdravil.
- Po telefonu je le ponavljal... - Ja, sem slišala.
Miren bodi.
Hej.
Kaj je? Po telefonu te nisem nič razumel.
Zakaj mora to biti?
Kaj?
Zakaj mora to biti tako?
Toda kaj?
Ne naredi tega.
Česa? Česa naj ne naredim? Ne razumem.
Ne ubij se.
Kaj ti je?
- Nikar. - Ne bom se.
Zakaj to misliš?
Obljubim. Mi lahko obljubiš enako?
Te zebe? Po grelnik grem, prav?
Samo trenutek.
Kaj se dogaja?
Menim, da ni dobro. V bolnišnico mora.
Toda Nađa je rekla, da se zdi bolje, kot je pričakovala.
Popolnoma je...
Skrbi ga, da se bom ubil. Mislim, da projicira.
Si ga vprašal za zdravila?
Jebeš zdravila. V bolnišnico mora.
Grem k njemu.
Kje je?
Damir!
- Pokliči na mojo staro številko. - Ne oglasi se.
Počakaj deset minut, potem pokliči policijo.
- Misliš? - Ja.
Grem ga iskat.
Povej.
Prav. Pokliči Vedran in povej, za kaj gre.
Njegov oče dela za GSS in lahko izsledi telefon.
Imaš številko?
Nimam pojma, grem do tiste stavbe pri hotelu.
Damir!
Ja...
Ti je moja mama dala njegovo številko?
Mislim, da ga je vzel s sabo.
V redu.
Mama me kliče. Oprosti, moram se oglasiti.
V redu. Zahvali se očetu. Te pokličem nazaj.
Hej, mama.
V redu, adijo.
Iskala sem njegovo fotografijo.
To sem jim dal v Zagrebu.
Ne vem, zakaj ga morava spet prijaviti, če vse že vedo.
Ne vem, rekla je, da morava to osebno prijaviti.
GSS ima zveze s policijo,
pa bodo skušali izslediti telefon.
Hvala bogu.
Kakšno sranje.
Prišla sva zaradi prijave pogrešane osebe.
- Mati je prej klicala. - Ja, samo trenutek.
Nujno je, ker...
Ja, vem. Gospa je vse pojasnila. Zdaj bom poklicala.
Prišla sta prijavit pogrešano osebo.
Prav.
Sprejel vas bo, ko zaključi s stranko.
Tja, kajne?
Počakati morate, da vas pokliče.
Ne oglasi se.
Kaj je še rekla Nađa?
Povedala sem ji, kaj sta se pogovarjala.
Pravi, da naj ga ne skušamo odvrniti od njegovih fantazij.
Da to ni razumno.
Ne razumem, kako je tako hitro izginil. Morda je na vrtu.
Ni, preverila sem.
Zakaj si pomislil, da bi lahko bil pri hotelu?
Verjetno bi jaz od tam skočil.
Pomislil sem, da bi šel nekam, kjer ni ljudi.
Oprostite, toda ali vaš kolega ve, za kaj gre?
Ja, tu je bil, ko sem govorila za vašo mamo.
Ali lahko...
Lahko ga še enkrat pokličem.
Pojdite gor. Soba 215. Drugo nadstropje. -Hvala.
Dober dan. Prišla sva prijavit pogrešano osebo.
Samo trenutek.
Nujno je...
- Samomorilen je... - Samo da končam to.
Nehaj ga ves čas klicati.
Baterija se bo izpraznila in ne bodo ga mogli najti.
Bog ne daj.
Ne vem, a sem prav slišala, a ko smo šli od Nađe,
se mi je zdelo, da je rekel, da je nekakšen hudič.
Nehaj ga ves čas klicati.
- Kako lahko pomagam? - Lahko vstopiva? -Ja, izvolite.
Ne vem, ali veste, za kaj gre.
Skušal je narediti samomor, potem je pobegnil...
Ja, ja.
Izvolite. Izpolnite to, prosim.
Ste ga začeli iskati prek telefona?
Korak po korak.
V življenjski nevarnosti je, razumete?
Zakaj nam niste dali teh papirjev,
ko sva kot tepca zunaj čakala deset minut?
Gospa, tudi jaz imam otroke. Vem, kako se počutite.
Vedran kliče. Izpolni to.
Našli so ga.
Očitno je šel ven na pivo.
V redu je, v redu je.
Zdaj sva na policiji. Te pokličem nazaj.
V redu. Našli so ga na plaži.
Vse je v redu.
Prosil je za cigarete, pa ga je nekdo opazil.
Sem ga bodo pripeljali. Je to tretja postaja?
Ja.
V redu.
- Oprostite, ker sem bila nesramna. - Ja, malo ste pa bili.
Kam pa zdaj?
Tja, kjer ste vstopili, v sprejemnico.
- Si v redu? - Ja.
Kaj?
Ubili me bodo.
Kaj?
Počakajte z njim na hodniku. Vi pridite z mano.
Fant, ti pa se ne boj. Zbežal si, pa smo te morali ujeti.
Prosim, pridite.
Bi sedla?
- To je od Damirja Lucića. - Zdravo.
Kaj bomo naredili?
Ali ga boste odpeljali domov ali ga peljemo na psihiatrijo?
Tam ga bodo zvezali.
Bojim se, da nimamo izbire...
- Tako je po zakonu. - Ja, vidim.
Zjutraj je pobegnil iz Zagreba.
Hiter je. Voljo ima, to je pomembno.
Nič, tako bomo naredili.
Kolegi ga bodo peljali v bolnišnico.
Če potrebuje kakšne stvari, to rešite z njimi.
- Naj počakam tu? - Lahko.
Pokliči Matića, mislim, da je še spodaj.
Malico imamo. Bi kaj prigriznili?
Ne, hvala.
- Pa vi, gospa? - Ne, hvala.
Pa ti, prijatelj?
Pojej kaj.
Malo kruha in sira?
Jaz bi kozarec vode, prosim. Malo mi je padel tlak.
- Izvolite. - Najlepša hvala.
Boš požirek?
Spij malo, to je prava izvirska policijska voda.
Pokličite rešilca!
Lahko pokličete rešilca?
Si v redu?
Ne morete z nami.
Ga peljete na urgenco?
Ja.
V redu je, mama, rana ni globoka.
- Zdaj ga bodo... - Ne govori, prosim.
Pomiri se. Nočeš, da te vidi takšno.
Ves dan se zadržujem, kar ni pomagalo.
Zgoraj je.
Dober večer, prišla sva k Damirju Luciću...
- Ja, ja... Notri je, izvolite. - Hvala.
Dragi.
Nič resnega ni, a ga bomo za vsak slučaj slikali.
Dober večer.
Dr. Maras, psihiater.
Tebi ne bom dal roke, da se ne boš naprezal.
Kako ti je ime?
Moram te vprašati. Da vidim, ali si priseben.
Damir.
Kaj se je zgodilo, Damir?
Lahko poveva namesto tebe, Damir?
Prosim. Damir bo sodeloval, če bo hotel.
Včeraj je v Zagrebu poskusil narediti samomor.
Potem so ga sprejeli v bolnišnico.
In...
Odšel je iz bolnišnice in prišel k nama domov.
Še naprej sva mu dajala zdravila.
Na kratko, v nasprotju z zakonom sva se ga odločila peljati v Split...
- V redu. Je že kdaj bil v tem stanju? - Ne, nikoli.
- Mu je razpoloženje kdaj nihalo? - Ne.
To pogosto spregledamo.
Nič...
Predpisal mu bom terapijo. Ste iz Splita?
Ja.
- Doktor, lahko? - Ja, izvoli.
Pripravili ga bomo na rentgen. Počakajte zunaj.
- V čakalnici. Ne bo dolgo trajalo. - V redu.
Še se bomo videli. Ostal bo na kirurgiji, da oskrbijo rano.
Potem ga bodo premestili na psihiatrijo.
Nadaljevali bomo z zdravljenjem in videli, kako bo.
Naj se posloviva od njega?
Ne, počakajte zunaj.
Videla ga bova, ko ga bodo peljali na rentgen.
Zdaj počiva.
Ne skrbi, ne bo bolelo.
- Dober večer. - Dober večer.
Dober večer.
- Poklicala bom Nađo. - Dobro.
- Kaj se dogaja? - Sobotni večeri so nori.
Ne oglasi se.
Tudi jaz bi se lahko preoblekel.
Prosim, pridite.
Vstopite, prosim.
Povejte.
Žal mi je.
Oživljanje ni bilo uspešno.
Preminil je.
Moje sožalje.
Poškodbe glave so bile...
Zmotili ste se, midva sva Lucićeva...
- Vem. - Prišli smo...
Slučajno sem bil spodaj. Skušal sem ga oživljati, toda...
Okno je bilo...
VAREN KRAJ
MEDIATRANSLATIONS