Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מסווג -‬
‫- נעדרת -‬
‫- תאריך התקרית:‬ ‫12 באוגוסט, 1947, חצות (הערכה) -‬
‫- חיפוש בסנקט פטרבורג‬ ‫אחר גופה מתחילת המאה ה-20 -‬
‫- גריגור גורגייב, בן 28‬ ‫מהמשתתפים בחיפוש הגופה -‬
‫ואז הם התנהגו כאילו שהם מחליפים אותה,‬
‫והפכו לקורבן שהוצע לה.‬
‫הם נעלמו בלי להותיר זכר.‬
‫- "זה" מתחיל בחצות. -‬
‫- "זה" חוזר על אותו יום לנצח. -‬
‫- "זה" נגמר רק כשכל חלקי הגופה נמצאים. -‬
‫- Re/Member -‬
‫- יום שלישי, 5 ביולי -‬
‫לדבריהם של עדי ראייה…‬ ‫-קמת מוקדם היום, אסוקה.‬
‫יש היום בחירות לוועדה.‬
‫גם אבא שלך יצא מוקדם, כי הייתה תאונת רכבת.‬
‫איזה יום לחוץ. הנה.‬
‫אני לא רוצה את זה. זה לא של אבא?‬
‫אז מה?‬
‫תודה על האוכל.‬
‫היי, לפחות תטעמי את האוכל.‬
‫כן, טעים.‬
‫בחיי…‬
‫אני אארוז לך ארוחת צהריים.‬ ‫-טוב.‬
‫היום הכנתי חסילונים מטוגנים ולביבות דלעת.‬
‫הכנתי יותר מדי לביבות. תני קצת לחברים שלך.‬
‫בטח. תודה.‬
‫ריה, הלק שהעלית אתמול היה ממש חמוד.‬
‫אין מצב! תודה.‬
‫נרוטו ריה מכיתה ג'י נראית ממש טוב.‬
‫אני רוצה לצאת איתה.‬
‫היא לא בליגה שלך.‬
‫מה אתה אומר עליה?‬
‫מוריסאקי אסוקה?‬
‫אין מצב.‬
‫היא הכי מתבודדת.‬
‫כל הבנות מתעלמות ממנה.‬
‫למה הן כל כך שונאות אותה?‬ ‫-אין לדעת.‬
‫אולי כי מי שמסתובב עם מנודים הופך למנודה.‬
‫בנות הן כאלה מסובכות…‬ ‫-היי!‬
‫אתה מאחר, טקאהירו!‬
‫סליחה.‬
‫היי, איך הולך עם ריה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-נכון!‬
‫היא באה למשחק הכדורסל שלך.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫מה איתך, סומה?‬
‫כאילו שיש לי סיכוי.‬
‫סליחה.‬ ‫-מה?‬
‫היי, אין היום משחק אימון?‬
‫נכון, שכחתי מזה.‬
‫וואו, אני ממש מתרגש.‬
‫בואו נלך.‬
‫תודה.‬
‫אני אבוא לבר אחרי הלימודים, בסדר?‬
‫בטח.‬
‫ביי!‬
‫ראיתם?‬ ‫-וואו!‬
‫מה קרה?‬
‫זה חתול?‬ ‫-אוי, לא.‬
‫הוא בסדר?‬
‫- בית הספר התיכון "עץ השיטה" -‬
‫טקאהירו, זה שלך?‬
‫כן. תודה.‬
‫אתה תלמיד תורן היום. זוכר?‬
‫שכחתי מזה לגמרי.‬
‫קח. הבאתי לך אותו מחדר המורים.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫הינה לגמרי הייתה עושה את זה.‬ ‫-היי!‬
‫את תמשיכי עד שתגיעי לגיהינום.‬
‫גיהינום? נו, באמת.‬
‫זה היה קשוח, יוזוקי.‬
‫סליחה.‬ ‫-באמת!‬
‫מישהו גנב את הכסף שאספנו בשביל הפסטיבל.‬
‫הוא היה פה.‬ ‫-מי הלך אחרון אתמול?‬
‫שוטה, לא?‬
‫היי, שוטה, תרוקן את השולחן שלך.‬
‫מה? בסדר.‬
‫תרוקן אותו כבר.‬
‫איזה גועל!‬
‫מה עוד יש שם?‬
‫הנה.‬
‫מצאנו את הכסף בשולחן של שוטה.‬
‫לא נכון!‬
‫רגע… איי!‬
‫אתה רואה? מי שעושה‬ ‫משהו רע, הקארמה מחזירה לו.‬
‫ילד רע, שוטה.‬
‫בזבזת יותר מדי על משחקים בטלפון?‬ ‫-מה קרה?‬
‫עושה רושם ששוטה גנב את הכסף של הפסטיבל.‬
‫אבל סוזוקי והאחרים תפסו אותו.‬
‫טוב, מצאתם את הכסף. זה מה שחשוב.‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת. בתור נשיאת השכבה,‬ ‫הייתי אמורה לשמור על הכסף.‬
‫אני אשמה. אני מבקשת סליחה מכולם.‬
‫אין יותר זמן. נבחר את וועדת הפסטיבל מחר.‬
‫נשמע טוב.‬
‫הבחירות לוועדה יהיו מחר!‬
‫כולם מתבקשים להתנדב!‬
‫אבן, נייר, מספריים!‬
‫מה עשית?‬
‫לא עשית אבן?‬
‫אתה עשית אבן!‬ ‫-אין מצב.‬
‫עכשיו אני.‬
‫- בית התפילה בשיפוץ -‬
‫צריך לסגור את הברגים יותר חזק.‬
‫סליחה.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫תסגרו אותם כמו שצריך.‬
‫קח, תסדר את זה.‬ ‫-כן, כבר.‬
‫סליחה, אנחנו מביאים הנה ציוד כבד.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫אני הולך להביא אותם.‬
‫כן, תביא אותם.‬
‫בואו נתחיל.‬
‫תמצאי את הגופה שלי, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫טקאהירו מדהים, לא?‬
‫אומרים שתיכון קייווה עקב אחריו בחטיבה.‬
‫אז למה הוא בקבוצה חלשה כמו שלנו?‬ ‫-הוא אמר שהוא לא רוצה להיות מקצוען.‬
‫איזה בזבוז!‬
‫מה הוא עושה?‬
‫בואו נצטלם.‬
‫קדימה.‬ ‫-הנה.‬
‫מוכנות? יש!‬
‫תודה!‬ ‫-ריה.‬
‫את הולכת לראות את משחק הגמר של טקאהירו?‬
‫כמה עוד אתה צריך?‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫המשחק בשבוע הבא…‬
‫מי זה?‬
‫- הודעה מ:כ$^יע&#ח -‬
‫- את יודעת למה רוח האדום אדומה? -‬
‫- כי היא ספוגה בדם. -‬
‫- מרחץ דמים למי שנתפס. -‬
‫מה זה?‬
‫- מה תעשי? תהיי אדומה? אל תתעלמי ממני. -‬
‫מה?‬
‫- תעני לי. תקראי. תקראי. -‬
‫- תקראי. תקראי. תקראי. -‬
‫- יום שלישי, 5 ביולי -‬
‫הא?‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה? איפה אני בכלל?‬
‫מה הולך פה?‬
‫למה אנחנו פה פתאום?‬
‫זה בית התפילה של בית הספר?‬
‫מה? ארון קבורה?‬
‫הוא היה פה קודם?‬
‫זאת הילדה שראיתי.‬
‫זה חייב להיות זה.‬
‫למה דווקא אני?‬
‫מה? גם אתה ראית ילדה?‬
‫מה בדיוק קורה פה?‬
‫היי, מזמן לא ראיתי אותך.‬
‫רגע, תזכירו לי מי זה.‬
‫מה?‬
‫איך יכולת לשכוח מישהו מהכיתה שלך?‬
‫אטסושי, למה אתה…‬
‫אני לא יודע מה קורה פה, אבל אני לא בעניין.‬
‫היי, אטסושי.‬
‫חכה רגע.‬
‫מתי תחזור לבית הספר?‬
‫אז חיפוש הגופה באמת מתחיל…‬
‫"חיפוש הגופה"?‬
‫רגע, מה זה היה?‬
‫אטסושי.‬
‫צריך לקרוא לאמבולנס.‬
‫הטלפון שלי…‬
‫רומיקו?‬
‫יש שם משהו.‬
‫הוא בא הנה.‬
‫תברחו!‬
‫השער לא נפתח!‬
‫ברצינות?‬
‫זה מתקרב!‬
‫לא!‬
‫לא…‬
‫לא!‬
‫בואי.‬
‫מה נעשה? כולם מתו.‬
‫צריך לברוח מפה איכשהו.‬
‫תתחבאי פה.‬
‫תהיי בשקט.‬
‫טקאהירו…‬
‫- יום שלישי, 5 ביולי -‬
‫מה?‬
‫לדבריהם של עדי ראייה…‬ ‫-קמת מוקדם היום, אסוקה.‬
‫אני לא רוצה ארוחת בוקר היום.‬
‫מה?‬ ‫-היה לי חלום מוזר.‬
‫מה? איזה מין חלום?‬
‫לא, אני לא רוצה להיזכר בו.‬
‫די, באמת, תספרי לי.‬
‫תשכחי מזה.‬ ‫-…תנועת הרכבות הופסקה.‬
‫וכעת למזג האוויר.‬
‫היום…‬ ‫-אני אארוז לך ארוחת צהריים.‬
‫טוב.‬
‫היום הכנתי חסילונים מטוגנים ולביבות דלעת.‬
‫הכנתי יותר מדי לביבות. תני קצת לחברים שלך.‬
‫אותו דבר כמו אתמול?‬
‫מה?‬ ‫-וואו.‬
‫זה חתול?‬
‫הינה לגמרי הייתה עושה את זה.‬ ‫-היי!‬
‫את תמשיכי עד שתגיעי לגיהינום.‬
‫גיהינום? נו באמת.‬
‫זה היה קשוח, יוזוקי.‬
‫מישהו גנב את הכסף שאספנו בשביל הפסטיבל.‬
‫מי הלך אחרון אתמול?‬
‫שוטה, לא?‬ ‫-היי, שוטה, תרוקן את המגרה שלך.‬
‫הנה.‬
‫מצאנו את הכסף בשולחן של שוטה.‬
‫מה זה "חיפוש הגופה"?‬
‫ילד רע, שוטה.‬
‫בזבזת יותר מדי על משחקים בטלפון?‬
‫מה?‬ ‫-עוד לא סיימתי.‬
‫לאן שוטה הולך?‬
‫תסביר לי מה זה.‬
‫אלה שנבחרו‬
‫חייבים למצוא את כל החלקים של גופה מבותרת.‬
‫מבותרת?‬
‫עוד לא סיימתי לפענחי את כל הפרטים.‬
‫היי, איך אנחנו אמורים לקרוא את זה?‬
‫"זה מתחיל בחצות."‬
‫"צריך לברוח מרוח האדום."‬
‫"רוח האדום" זאת מי שראינו אתמול.‬
‫אבל למה אנחנו חוזרים שוב על אתמול?‬
‫כל עוד חיפוש הגופה לא יסתיים,‬
‫מחר לא יגיע.‬
‫זאת אומרת שנחזור על היום הזה שוב ושוב?‬
‫כן.‬
‫עד שנמצא את כל חלקי הגופה שהוסתרו.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה היה מלחיץ.‬
‫תזכירו לי, מי זה?‬
‫זה מר יאשירו, הספרן, לא?‬
‫ריה, מה נעשה בקשר לבחירות לוועדה?‬
‫נכון. סליחה.‬
‫נעשה את זה מחר.‬
‫נשמע טוב.‬
‫הבחירות לוועדה יהיו מחר!‬
‫כולם מתבקשים להתנדב!‬
‫שיט, נגמרו לנו הלימונים.‬
‫שלום!‬ ‫-היי.‬
‫בבקשה, לימונים.‬
‫מה? איך ידעת?‬
‫הייתה לי תחושה שהם עומדים להיגמר.‬
‫תודה. עזרת לי מאוד.‬
‫זאת רומי שאני אוהב.‬
‫החנית את האופנוע כמו שצריך? יש שם שוטרים.‬
‫באמת?‬
‫לעזאזל. אני אלך לבדוק.‬
‫לעזאזל.‬
‫- יום שלישי, 5 ביולי -‬
‫- נאו:‬ ‫מתי אתה חוזר הביתה היום? -‬
‫- השתמשתי בתבשיל של אתמול‬ ‫כדי להכין קארי. -‬
‫האופנוע בסדר.‬
‫מחליפים, קדימה.‬
‫השרוך שלך. אתה תיפול עוד פעם.‬
‫איי!‬
‫למה אני שוב פה?‬
‫אז זה באמת ממשיך…‬
‫אני חושב שצריך לשים פה‬ ‫את חלקי הגופה שנאסוף.‬
‫אבל אם הדבר הזה ימצא אותנו שוב…‬
‫אין לנו ברירה.‬
‫מה?‬
‫אתם לא רציניים.‬
‫אני לא מוכן להשתתף בשטות הזאת.‬
‫בואי נבדוק למעלה.‬ ‫-טוב.‬
‫איך נמצא אותם?‬
‫מה?‬
‫טקאהירו?‬ ‫-אמרתי לך להיות בשקט.‬
‫למה הדלקת את האור?‬
‫חשבתי שאין טעם לחפש בחושך.‬
‫רוח האדום לא תשים לב?‬
‫תמיד היית פחדנית, אסוקה.‬
‫מה?‬
‫בגלל זה אני מסתובב‬
‫ומדליק את האור בכל הכיתות.‬
‫הבנתי.‬
‫כבר בדקתי שם.‬
‫הבנתי…‬
‫אז אין פה כלום, כנראה.‬
‫בואי נמשיך.‬
‫חכה רגע.‬
‫עוד לא בדקתי בחדר האחורי.‬
‫- הכניסה לתלמידים אסורה -‬
‫באמת?‬
‫מה קרה?‬
‫מאחוריך.‬
‫זרוע. היא אנושית.‬
‫מהגופה המבותרת?‬
‫היא מצאה אותנו.‬
‫מה נעשה?‬
‫אסוקה, קחי את הזרוע ולכי לבית התפילה.‬
‫היי, אני פה!‬
‫אסוקה, לכי! מהר!‬
‫את מפלצת…‬
‫היא מתקרבת.‬
‫זה כאב.‬
‫רוח האדום!‬
‫רגע, מוריסאקי עדיין…‬
‫מהר! צריך לברוח, אחרת נמות!‬
‫מהר!‬
‫זאת…‬
‫אני חושבת שזה אחד מחלקי הגופה המבותרת.‬
‫מה קורה פה?‬
‫איזה גועל.‬
‫צריך להכניס אותה מהר לארון הקבורה.‬
‫לא!‬
‫- יום שלישי, 5 ביולי -‬
‫הנה…‬
‫תיזהר ממכוניות, הבנת?‬
‫איזה כיף שלא קרה לו כלום!‬
‫אז איך הלך בלילה?‬
‫נהרגנו רגע אחר כך.‬
‫ממש נלחצנו, נכון?‬
‫קצת אחר כך היא תפסה גם אותי,‬
‫אבל איכשהו הצלחנו להניח את הזרוע במקום.‬
‫באמת?‬
‫כל הכבוד, ריה! יש!‬
‫יש! יש!‬
‫בואו נלך!‬
‫למה ריה מדברת עם הלוזרית הזאת?‬
‫מכונית עוברת ומתיזה עלייך מים.‬
‫מה תגידי?‬
‫מה אתם שמים שם? מכתב אהבה?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫מה זה?‬
‫לא ייאמן!‬
‫מישהו גנב את הכסף שאספנו בשביל הפסטיבל.‬
‫הנה הוא.‬
‫שמרת עליו בשבילי, סוזוקי?‬
‫חשבתי שאיבדתי אותו, ונבהלתי.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫תודה!‬
‫מה?‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫תודה שחיכיתם.‬
‫באמת הזמנו את כל זה?‬
‫זה בסדר, הכול יתבטל ממילא.‬
‫נכון.‬
‫אוי, כן, רומיקו.‬
‫הבחור עם האופנוע‬ ‫שמוריד אותך פה כל בוקר הוא החבר שלך?‬
‫נראה לי, כן.‬
‫הוא באוניברסיטה?‬
‫הוא לא לומד.‬
‫הוא עובד בתור מנהל בר.‬
‫יש לו עבודה?‬
‫אל תצעקו.‬
‫בעצם, הייתה לי הרגשה שיש לו מישהי מהצד,‬
‫אז הצצתי בטלפון שלו.‬
‫מתברר שאני הייתי מהצד!‬
‫היי, תצחקו.‬
‫אז אני לוקחת את זה.‬
‫מה?‬
‫את לא אוכלת, נכון?‬ ‫-אני אוכלת.‬
‫אז תצחקי.‬ ‫-היי!‬
‫נו, באמת!‬
‫אפשר?‬
‫אז אני אקח את זה.‬
‫אין סיכוי.‬
‫זהו!‬
‫אסוקה.‬
‫את חמודה ביותר!‬
‫את טובה בזה, ריה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫היא באה הנה.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-נצלול.‬
‫מה?‬
‫איפה רוח האדום?‬ ‫-נראה לי שהיא הלכה.‬
‫איזה מזל.‬
‫אסוקה, איזו אמיצה את!‬
‫סליחה.‬
‫לא, הצלת אותנו.‬
‫תודה.‬
‫מה?‬
‫צחקתי!‬
‫נו, באמת.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫חשבתי שאני הולכת למות.‬
‫ממש כיף להסתובב איתכן.‬
‫מה? את תמיד נראית ממש שמחה ומוקפת בחברות.‬
‫כן, אבל…‬
‫יופי, נראה שכל הבנות יכולות.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה עם אטסושי?‬
‫הוא קרא את ההודעה, אבל…‬
‫הוא לא היה בבית הספר כבר הרבה זמן.‬
‫לא למדת איתו באותה חטיבת ביניים?‬
‫אתה יודע משהו, טקאהירו?‬
‫כן…‬
‫הוא היה שחקן כדורסל מוכשר מאוד בחטיבה.‬
‫עקבו אחריו מתיכון קייווה,‬ ‫והוא החליט להירשם לשם.‬
‫אבל לפני סוף הלימודים,‬ ‫הוא נפצע פציעה רצינית ברגל.‬
‫ככה הוא הגיע לבית הספר שלנו.‬
‫הרופא שלו אמר שהוא אמור להיות מסוגל לרוץ,‬
‫אבל הוא פרש מהכדורסל.‬
‫זה המקרה שהתחיל את הכול?‬ ‫-כן.‬
‫חיפשתי חומר קריאה על "חיפוש הגופה",‬
‫וגיליתי קשר למקרה שקרה במציאות.‬
‫שוטה הכין לנו העתקים.‬
‫לפני שלושים שנה, היה מקרה‬ ‫של רצח וביתור גופה קרוב לבית הספר.‬
‫ביתור גופה?‬
‫באמת?‬
‫כתוב שהראש הוא האיבר היחיד שלא נמצא.‬
‫הילדה הייתה קורבן רצח?‬
‫אונויאמה מיקו, בת שמונה.‬
‫גם רוח האדום נראתה בערך בגיל הזה.‬
‫- אונויאמה מיקו -‬
‫היי!‬
‫מה קרה, אסוקה?‬
‫התמונה שלה נראתה…‬
‫מה?‬
‫קראת לה בשם הפרטי שלה?‬
‫רגע, אתם…?‬
‫אני מכיר אותה מאז הגן.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫זה נכון?‬
‫אסוקה, אף פעם לא אמרת לנו!‬
‫פעם אסוקה הייתה בפארק עם המשפחה…‬ ‫-לא את הסיפור הזה!‬
‫אל תתעצבני.‬
‫תקשיבו לי.‬
‫נא לשמור על השקט בספרייה.‬
‫סליחה.‬
‫אתם…‬
‫בפגישה של מועדון או משהו כזה?‬
‫לא.‬
‫אנחנו סתם חברים.‬
‫מה זה היה?‬
‫שרטטתי תוכנית של בית הספר.‬
‫הנה.‬
‫וואו. מרשים, שוטה.‬
‫כמו מפעם.‬
‫טוב, אם כל חלקי הגופה‬ ‫נמצאים בשטח בית הספר,‬
‫צריך לעבוד כצוות כדי למצוא אותם ביעילות.‬
‫תשתמשו בטושים‬ ‫כדי לסמן את המקומות שכבר חיפשתם בהם.‬
‫מה נעשה אחרי שנסמן אותם?‬
‫אני קורא למבצע…‬
‫מבצע "רוק-נ-רול"!‬
‫תמיד היית כזה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫רוק-נ-רול בשילוב מבצע מכירות מדלת אל דלת.‬
‫לפי הניסיון שצברנו עד עכשיו,‬
‫אני מאמין שרוח האדום‬ ‫מגיבה לרעשים שאנחנו משמיעים.‬
‫ולכן…‬
‫נשמיע מוזיקה בקול רם בכל רחבי בית הספר.‬
‫נקשה עליה לשמוע,‬
‫ויהיה לה יותר קשה למצוא אותנו.‬
‫בנוסף, אם נדליק אורות,‬
‫אני בטוח שרוח האדום תימשך אליהם.‬
‫רוח האדום!‬
‫בואי תתפסי אותנו!‬
‫אנחנו נראה לך מה זה!‬
‫אני אנסה לעכב אותה כמה שרק אוכל.‬
‫בינתיים תתפצלו, ותחפשו את חלקי הגופה.‬
‫קיבלתי.‬ ‫-רות.‬
‫טקאהירו, רוח האדום בדרך לאולם הספורט.‬
‫קיבלתי.‬
‫היא בדיוק נכנסה.‬
‫שוטה, אני אזרוק את הבטן מהחלון.‬
‫קח אותה לבית התפילה.‬
‫יופי.‬
‫היום נתמקד בקומה הרביעית.‬
‫תקשיבו לי.‬
‫נא לשמור על השקט בספרייה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫סליחה.‬
‫אתם בפגישה של מועדון או משהו כזה?‬
‫לא, אנחנו משתתפים בחיפוש גופה.‬
‫זה בסדר, בכל מקרה הוא ישכח מחר הכול.‬
‫למה אמרת לו?‬
‫הייתי אמורה לא להגיד?‬
‫כן!‬ ‫-למה?‬
‫זה לא ברור?‬
‫בכל מקרה הוא ישכח, אז למי אכפת?‬
‫זאת הייתה רומיקו!‬ ‫-אני כבר בא.‬
‫אני במסדרון בקומה הראשונה. לבוא?‬
‫חכה שם, שוטה.‬
‫אסוקה, לא!‬
‫רוח האדום מחוץ לחלון!‬
‫אסוקה!‬
‫שוטה, אני בדרך לקומה הראשונה.‬
‫מצאתי את רגל שמאל.‬
‫קח אותה לבית התפילה במקומי.‬
‫שוטה…‬
‫נו, באמת…‬
‫לעזאזל.‬
‫גם הלילה לא נצליח?‬
‫איחרת, מטומטם.‬
‫כמה זמן תכננת להמשיך לעשות פרצופים?‬
‫סתום את הפה.‬
‫היא באה.‬
‫תן לי את זה!‬
‫אני מת על החוף!‬
‫כן!‬
‫היי,‬
‫מפתיע שאתה עדיין בכושר, גם כשאתה נזיר.‬
‫סתום את הפה! אתמול נראית מיואש לגמרי.‬
‫היי!‬
‫הנה העודף, חמישה מיליון.‬
‫תודה!‬
‫הנה.‬
‫טוב, עכשיו נשאר לנו רק הראש.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫זה התחיל במשהו קטן.‬
‫בשנה הראשונה חליתי, ופספסתי אימון שחייה.‬
‫ואז מישהי הפיצה שמועה‬ ‫שהמצאתי מחלה כדי להתחמק מהאימון.‬
‫כשהבראתי וחזרתי ללימודים,‬
‫אף אחד לא הסכים לדבר איתי.‬
‫לפני שהבנתי מה קרה…‬
‫נראה לי שהפכתי לבלתי נראית בעיני כולם.‬
‫חשבתי שאצטרך לסבול את זה עד סוף הלימודים.‬
‫לא הפריע לי להיות לבד.‬
‫סליחה.‬
‫מה?‬
‫סבלת הרבה מאוד, אסוקה.‬
‫לא היה לי מושג.‬
‫שלום, בנות. מה שלומכן?‬
‫חכו רגע.‬ ‫-טקאהירו.‬
‫תסתכל.‬
‫אנחנו עושים שם על האש.‬
‫בואו לשתות.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫הא?‬
‫אל תתערב.‬
‫היי, גם היא חמודה.‬
‫די, תפסיק.‬
‫אל תיגע בה.‬
‫היי, חתיכת…‬ ‫-די, תפסיקו!‬
‫תגידו, אתם רוצים לקבל מכות?‬
‫מה?‬ ‫-בשבילנו,‬
‫כל לילה הוא קרב לחיים ול…‬
‫סתום את הפה! אתה רוצה למות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫חתיכת…‬
‫בוא, נראה אותך.‬ ‫-בוא הנה!‬
‫היי!‬
‫תפסיקו כבר!‬
‫בואו נלך מפה.‬
‫איזה קור!‬
‫תברחו!‬
‫ריה!‬ ‫-אסוקה!‬
‫בדיוק כמו בסרטים!‬
‫חבל שאנחנו צריכים לחזור לבית הספר בלילה.‬
‫אבל אם כל זה לא היה קורה,‬
‫לא היינו יושבים פה עכשיו ביחד.‬
‫נכון.‬
‫אבל למה דווקא אנחנו נבחרנו?‬
‫אין לדעת!‬
‫אז עוד לא הצלחנו למצוא את הראש בשום מקום?‬ ‫-נכון.‬
‫התחלקנו לקבוצות‬ ‫וחיפשנו בכל מקום, אבל לא הצלחנו.‬
‫הילדה נרצחה כאן?‬
‫אני בטוח שכן.‬
‫בטח יש פה רמז איפשהו.‬
‫מה נעשה?‬
‫בואו נמשיך לחפש.‬
‫הכבוד כולו שלכם.‬
‫מה זה?‬
‫רוח האדום הולכת עם הבובה הזאת.‬
‫הילדה הייתה חולה, ולא הלכה לבית הספר.‬
‫היא הייתה פה כל יום וקיבלה טיפולים.‬
‫- אני -‬
‫אז הבובה הייתה החברה היחידה שלה.‬
‫- אמילי -‬
‫אמילי…‬
‫היא ממש אהבה את הבובה שלה, אמילי.‬
‫תגידו, הקיר הזה לא נראה חשוד?‬
‫שלוש, ארבע…‬
‫יכול להיות שהראש פה?‬
‫תפסיקו.‬ ‫-זה לא מצחיק.‬
‫באמת נפתח את זה?‬
‫הגענו עד פה, כבר אי אפשר להפסיק.‬
‫בסדר…‬
‫זאת אמילי?‬
‫זה הדם של הילדה שנרצחה?‬
‫מה זה היה?‬
‫אמילי נעלמה.‬
‫למה?‬ ‫-אני לא יודע!‬
‫אבל בואו נעוף מפה!‬
‫הדלת לא נפתחת!‬
‫אתה צריך למשוך!‬ ‫-מהר!‬
‫אוי, לא! משהו תפס אותי!‬
‫תעזרו לי!‬
‫מה אתה עושה, מטומטם?‬
‫בוא.‬
‫מה הסיפור של הבובה הזאת?‬
‫היא פשוט נעלמה.‬
‫בגלל שנבהלת וצעקת!‬
‫רגע, אני אשם?‬
‫די, בואו נחזור.‬
‫הוא גם לא בקומה השנייה.‬
‫אני אומרת לכם, הוא לא בבית התפילה.‬
‫חשבתי שהוא יהיה ממש מתחת לאף שלנו.‬
‫אולי צריך להתחיל לחפש במקום אחר.‬
‫אתם לא מרגישים שזה קצת מוזר?‬
‫מה?‬
‫אף פעם לא לקח לרוח האדום‬ ‫כל כך הרבה זמן להגיע.‬
‫מה?‬
‫מה זה היה?‬
‫אין שם אף אחד.‬
‫שם!‬
‫רוח האדום!‬
‫מה זה?‬
‫זאת אמילי?‬
‫בואי מהר.‬
‫בואו נעלה למעלה.‬
‫בואו נדליק אש.‬
‫מה זה היה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לכו אחורה.‬
‫אל תגידו לי שרוח האדום ואמילי…‬
‫טקאהירו…‬
‫אני לא מוצא אותו.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה חתול?‬
‫הייתי רודפת אחריו ומתלוננת.‬
‫לגמרי מתאים לך.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫זה אומר שאת לא רוצה שיזרקו אותך.‬ ‫-היא לא פה!‬
‫השם של ריה נעלם מהלוח.‬
‫ויש שולחן אחד פחות.‬
‫שבו במקום, תלמידים.‬
‫תכף נבחר את חברי הוועדה.‬
‫אם אין מתנדבים…‬
‫למה סוואדה שם במקומה?‬ ‫-…נקיים הגרלה.‬
‫היי, למה את מנהלת את ההצבעה?‬
‫זה לא התפקיד של ריה?‬
‫מה?‬ ‫-מי זאת ריה?‬
‫מה?‬
‫טוב, אף אחד לא ראה את ריה?‬
‫אטסושי?‬ ‫-היי!‬
‫מה זאת אומרת שריה לא פה?‬
‫אנחנו לא יודעים!‬
‫היום הזה שונה איכשהו!‬
‫אתמול בלילה, ריה…‬
‫מה קרה?‬
‫אמילי טרפה אותה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אולי זה אומר‬ ‫שמי שהמפלצת טורפת אותו, נעלם מהעולם.‬
‫אתה רציני?‬
‫מה נעשה?‬
‫אין מה לעשות. הלילה יגיע מתישהו.‬
‫אבל אם היא תטרוף את כולנו…‬
‫תפסיק כבר!‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫כולנו נימחק מהעולם!‬
‫מה יש בשקית הזאת?‬
‫חיה שנדרסה הבוקר מול בית הספר.‬
‫המורה, שמעת פעם על "חיפוש הגופה"?‬
‫מה?‬
‫למה את שואלת אותי שאלה כזאת?‬
‫כשעשינו מחקר על חיפוש הגופה,‬
‫הסתכלת עלינו כל הזמן.‬
‫המורה.‬
‫אני…‬
‫אני ידעתי שהעציץ הזה עומד ליפול.‬
‫תספר לי, בבקשה, על חיפוש הגופה.‬
‫הייתי בכיתה ט', נדמה לי,‬ ‫כשנבחרתי להשתתף בחיפוש הגופה.‬
‫אתה לא בטוח?‬
‫שכחתי את זה לגמרי.‬
‫מה?‬
‫עד שמצאתי את הספר הזה.‬
‫הייתה לי תחושה…‬
‫שהיו לי חברים קרובים בתיכון,‬ ‫שהרביתי לבלות איתם.‬
‫ככה חשבתי.‬
‫הילדה הזאת…‬
‫היא הייתה בכיתה אחרת,‬ ‫ולא דיברתי איתה אף פעם.‬
‫- כיתה 3-איי‬ ‫שיראישי יוקו -‬
‫אבל…‬
‫אבל היא הייתה כל עולמי.‬
‫ככה אני חושב, לפחות.‬
‫היום אני אפילו לא מצליח להיזכר איך הרגשתי.‬
‫ברגע שחיפוש הגופה מסתיים,‬
‫הזיכרון שלו אובד.‬
‫אז…‬
‫החברים שאיתם השתתפת בחיפוש הגופה…‬
‫שכחתי אותם.‬
‫אין מצב.‬
‫למה רוח האדום הפכה למפלצת הזאת?‬
‫אולי כי כשהיינו בתוך הבית,‬ ‫פתחנו את הקבר של הבובה.‬
‫צריך להתחמק איכשהו מהמפלצת,‬ ‫ולמצוא את הראש.‬
‫לעזאזל. איפה הוא מוסתר?‬
‫נראה לי שחיפשנו בכל מילימטר בבית הספר.‬
‫- מחקר השוואתי על תרבות הנסתר‬ ‫ניתוח של חיפושי גופה ברחבי העולם -‬
‫עוד לא הלכת הביתה?‬
‫טקאהירו.‬
‫את בסדר?‬
‫למען האמת…‬
‫אני פוחדת.‬
‫יכול להיות שהיום‬
‫כולנו ניעלם מהעולם.‬
‫אל תהיי כל כך שלילית עוד לפני שניסינו.‬
‫מצד שני, גם אני תמיד הייתי כזה.‬
‫מה?‬
‫הסקאוטים מתיכון קייווה.‬
‫אמרתי להם שאני לא רוצה להיות מקצוען.‬
‫אבל האמת היא…‬
‫שפחדתי שאכשל כשאשחק ברמה רצינית.‬
‫תמיד ויתרתי על דברים עוד לפני שניסיתי.‬
‫עלוב, נכון?‬
‫אבל עכשיו…‬
‫נמאס לי לברוח.‬
‫אסוקה,‬
‫אני מבטיח שאגן עלייך.‬
‫אז את לא צריכה לדאוג.‬
‫ברגע שחיפוש הגופה יסתיים,‬
‫המחר האמיתי יגיע.‬
‫אם המחר האמיתי יגיע…‬
‫אני אחזור להיות…‬
‫בלתי נראית בעיני כולם.‬
‫גם בעיניך, טקאהירו.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫אפילו אם באמת…‬
‫ניעלם מחר מהעולם…‬
‫אני אמצא אותך.‬
‫טקאהירו…‬
‫הנה, הסיכה מסמלת את ההבטחה שלי.‬
‫- בית הספר התיכון "עץ השיטה" -‬
‫אני אמצא אותך.‬
‫אולי הראש נמצא בתוך הבובה.‬
‫למה את חושבת ככה?‬
‫כי ראיתי משהו בבריכה.‬
‫הראש של אמילי צלל כמו משקולת.‬
‫זאת אומרת‬
‫שיכול להיות שנצטרך‬ ‫להיכנס עכשיו לתוך הראש של המפלצת?‬
‫אסוקה, התסרוקת הזאת מתאימה לך.‬
‫אני בטוחה שריה תחזור כשחיפוש הגופה ייגמר.‬
‫אני…‬
‫אני חושב שאני יודע למה דווקא אנחנו נבחרנו.‬
‫למה?‬
‫המפלצת הזאת…‬
‫היא שיקוף של בדידות…‬
‫שמגיעה מהחלל שפעור בלב שלנו.‬
‫שיקוף של בדידות…‬
‫אם ככה…‬
‫נצטרך לנצח אותה ביחד.‬
‫הסתכלתי עליכם,‬
‫ראיתי אתכם קמים אחרי שנפלתם כל לילה.‬
‫הרגשתי כמו מטומטם,‬
‫כי עשיתי פרצופים בגלל מקרה חד פעמי.‬
‫מטומטם.‬
‫סתום את הפה.‬
‫היא פה!‬ ‫-הנה היא באה.‬
‫בואו נעצור את המפלצת ונוציא ממנה את הראש.‬
‫תזכרו, אל תיתנו לה לטרוף אתכם.‬
‫תעזבי אותה!‬
‫שוטה!‬
‫אטסושי!‬
‫אטסושי, מהר!‬
‫אסוקה!‬
‫רומיקו.‬
‫אסוקה!‬
‫קומי.‬
‫אסוקה!‬
‫חתיכת סמרטוט מחורבן!‬
‫רומיקו…‬
‫אסוקה, הכבל!‬
‫אטסושי.‬
‫לעזאזל איתך!‬
‫זה…‬
‫זה הראש.‬
‫זה נגמר, סוף סוף.‬
‫כן.‬
‫שימי אותו בארון הקבורה.‬
‫טקאהירו!‬
‫טקאהירו, תתעורר.‬
‫אסוקה…‬
‫טקאהירו.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אנחנו ניפגש שוב.‬
‫בדידות? אז מה?‬
‫אני לא אאבד אותך.‬
‫ריה! רומיקו! שוטה!‬
‫אטסושי! טקאהירו!‬
‫אני לא אתן לך לקחת אתכם.‬
‫סוף סוף התחלתי לקוות…‬
‫שמחר יגיע.‬
‫אני לא אתן לך לקחת ממני את החברים שלי!‬
‫את לא לבד יותר .‬
‫אל תדאגי.‬
‫עכשיו ימצאו אותך, אני בטוחה.‬
‫- יום רביעי, 6 ביולי -‬
‫במהלך שיפוצים שנערכו‬ ‫בבית התפילה שבבית הספר הפרטי "עץ השיטה",‬
‫נמצאה גולגולת אנושית בתוך באר…‬
‫זה לא בית הספר שלך, אסוקה?‬ ‫-…סיפר אחד מהעובדים באתר.‬
‫כן, נכון.‬
‫לדברי המשטרה…‬ ‫-וואו, איזה פחד.‬
‫…לילדה בגיל בית הספר היסודי.‬
‫עוף מטוגן וחביתה מגולגלת עם גבינה.‬
‫הכנתי יותר מדי עוף. תני קצת לחברים שלך.‬
‫תודה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫איזה מבול, מה?‬
‫איזה גועל!‬
‫שוטה, למה אתה לא נועל נעליים?‬
‫שוטה!‬
‫אף אחד לא התנדב,‬ ‫אז נקיים הגרלה, בשם ההגינות.‬
‫מה?‬
‫טוב, תשלפו פתק אחד מהקופסה.‬
‫מבאס.‬
‫- הגרלה -‬
‫קיומיאה!‬
‫המורה אמר לי שאני לא מגיע מספיק לשיעורים.‬
‫תזכירו לי מי זה.‬
‫אתה יכול לשלוף פתק מהקופסה?‬
‫מה?‬
‫חברי ועדת הפסטיבל,‬
‫אתם צריכים להיפגש בחדר הוועדה,‬ ‫בקומה השנייה של בית התפילה.‬
‫- נבחרת -‬
‫אוי, פגישות אחרי הלימודים זה ממש מעצבן.‬ ‫-בקפה ליד תחנת הרכבת? הבנתי.‬
‫אני בכלל לא מתעניין בפסטיבל בית הספר.‬
‫למי אכפת מזה?‬ ‫-זה קורה כל שבוע?‬
‫כל רביעי ושישי, נדמה לי.‬
‫יש לנו דפים מודפסים, נכון?‬
‫לא, אין.‬
‫כן, יש…‬
‫מה?‬
‫זאת…‬
‫אסוקה!‬
‫רגע, הוא קרא לה בשם הפרטי שלה?‬
‫מצאתי אותך.‬
‫אסוקה.‬
‫- חברי ועדת הפסטיבל -‬
‫- תלמידת כיתה ב' נרצחה באכזריות‬ ‫בבית הנופש של משפחתה -‬
‫- גופתה נמצאה מבותרת -‬
‫- תלמידת כיתה ב'‬ ‫נרצחה באכזריות בגן שעשועים -‬
‫- אונויאמה מיקו -‬
‫- מוריסאקי אסוקה -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬