До мого весілля ще пів року.
Але мій світ
поступово розсипався.
І життя, яке я люблю, буде зруйновано,
варто мені стати дружиною незнайомця.
Гей, не робіть так.
Посміхніться. Фотографуємо.
Покажіть свою красу.
Одягнися як слід.
ЕМ-СІТІ, 1964 РІК
Дасіє, ти не переодяглася?
Ми фотографуємося.
Зараз?
Для чого, мамо?
На пам’ять, звичайно.
Ти покинеш цей дім, як тільки вийдеш заміж.
Швидше, переодягайся.
Ну ж бо.
-Поглянь на свою дочку. -Чому ти досі в чорному?
-Ходімо. -Швидше. Скоро полудень.
-Пані Марем! -Так, пане?
Це рідкісний шанс, тож сфотографуймося разом.
-Так, пане! -Усі разом! Нумо!
Пане Дібйо, сфотографуймося.
-Інакше залишитеся поза кадром! -Пане Райя!
-Підходьте фотографуватися! -Ми будемо фотографуватися!
-Ідіть сюди. -Ну ж бо!
-Добре постарайтеся! -Зрозумів, пане!
Посуньтеся трохи.
Добре, ще раз. Будь ласка, посуньтеся.
Гаразд, добре.
Один, два.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ РАТІХ КУМАЛИ
ДІВЧИНА ІЗ СИГАРЕТОЮ
СТОРОННІМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Звідки у вас фотографія моєї мами?
Справді? Котра з них ваша мама?
Можна дізнатися ім’я вашої мами?
Вибачте.
Я не можу сказати ім’я моєї матері незнайомцю.
Вибачте, я маю відповісти на дзвінок у кабінеті.
Подзвоніть мені, якщо вам щось знадобиться.
Перепрошую.
Гаразд.
Я…
Щось не так?
Секундочку.
-Пані, ви можете подзвонити в лікарню? -Так?
Звичайно, пані.
Гаразд, це тут.
Так. Говорить д-р Арум.
Приблизно о котрій годині підвищилася температура тіла?
Гаразд. Попросіть д-ра Ратіха подбати про це зараз. Так.
Я скоро поїду в лікарню.
Дякую.
Дякую, пані.
-Мені треба повернутися в лікарню. -Ви закінчили?
Якщо вам потрібна моя допомога, зв’яжіться зі мною за цим номером.
Перепрошую.
-Дякую. -Зачекайте. Пані, заждіть…
Щось іще?
Ось що, пані лікарко. Я лише хочу знати ім’я вашої матері.
Це дуже терміново.
Мій батько шукає людину на цій фотографії.
Хто ваш батько?
Я його навіть не знаю.
Друг моєї матері?
Далекий родич моєї матері?
Пояснюйте повільно,
-щоб я могла зрозуміти ситуацію. -Гаразд, добре.
Послухайте. Насправді я не знаю,
які стосунки між моїм батьком і людиною, яку він шукає.
Але…
мій батько дуже хворий.
Це його останнє бажання.
І я впевнений, що це важливо.
Це моя мама, Рукая.
Це мої дідусь і бабуся, Айдрус,
Румайса.
А це моя тітка.
Кого шукає твій батько?
Джен Йа.
Джен Йа. Хто з них Джен Йа?
Зачекайте хвилинку.
Я не знаю.
Чи знаєте ви, де розташована будівля на малюнку?
Тут багато старих будівель,
але я не думаю, що вони зараз у хорошому стані.
Гаразд, я мушу йти. Уже пізно.
Зачекайте.
Щось іще?
Це старий лист, написаний Джен Йа.
Не знаю, як вона пов’язана з моєю чи вашою родиною,
тому що я не знаю, хто вона така.
Але я впевнений, що це не просто так.
Будь ласка, прочитайте спочатку. Прошу.
Будь ласка.
МУЗЕЙ КРЕТЕКУ, ЦЕНТРАЛЬНА ЯВА
Світ обертається, як таємниця, яку тобі ніколи не збагнути.
Але ми завжди знайдемо місце,
що приведе нас до відповідей, які ми шукаємо.
Для мене
існує лише одне місце, куди я хочу потрапити.
Місце, де я відчуваю весь аромат життя.
Аромат, який міг би допомогти мені
віднайти себе справжню.
Хоча ніхто ніколи не повинен знати,
що я тут роблю.
Продовжуйте, пані.
Я нікому не скажу.
Пан Дібйо попросив мене покласти це сюди.
Пан Дібйо?
Виявляється, це ви, пане Райя.
Будьте обережні під час роботи.
-Вам допомогти? -Не треба. Не турбуйтеся, пані.
Пан Дібйо сказав, що ваш клепон дуже смачний.
-Це правда? -Так.
Я ніколи не куштував. Справді?
Завтра я приготую його для пана Райї. Спеціально для вас.
Так, будь ласка!
Гаразд. Дякую, пані.
Я повернуся до роботи, пані.
Пане Райя!
Клепон готовий.
Я чекав цього!
Гм! Дозвольте поділитися!
-Смачно? -Дуже смачно.
-Пане, скуштуйте! -Скуштуйте, будь ласка!
Вони щойно приготовані!
-Дуже смачні! -Ще гарячі!
Пригощайтеся, будь ласка!
Прошу, скуштуйте!
Пані Марем приготувала їх для нас!
Ось!
Не сваріться через тістечка! Смачні, правда?
Тут ще багато, тож їжте!
Не хвилюйтеся!
Будь ласка, не стримуйтеся.
-Пане Райя, дякую за клепон. -Немає за що.
-Там ще багато. -Гаразд.
Бачу, ти вже подружився з багатьма тутешніми.
Ну,
ще не з усіма, пані.
Ось, пані.
Наше перше замовлення тютюнового листя від пана Мего.
Воно дуже добре.
Так.
Він дав нам багато бутонів.
-Це дуже люб’язно з його боку. -Так.
Гей.
Що це таке?
Це фабрика кретеку чи тютюнове поле?
Як ми можемо робити кретек, якщо тютюнове листя в такому стані?
Як?
Батьку, ми домовилися.
Ми можемо отримати хороше листя тютюну, якщо купимо свіже.
Я розумію. Справді.
Але це все ускладнює.
Нам потрібен час, щоб усе це переробити.
Крім того, ми ніколи раніше не мали з ним справ.
Я раніше працював на тютюновому полі пана Мего.
Це справжнє тютюнове поле сринтилу.
Він мені довіряє.
Він навіть прислав нам усе це без першого внеску.
Без першого внеску?
Як ти це зробив?
Розповів йому про репутацію «Кретек Мердека».
І, до речі, він також шукає постійних клієнтів.
Я сказав, що якщо ціна буде хорошою, ми можемо купити ще,
і він погодився.
А щодо сушіння тютюну, пане,
ми можемо використати ту порожню комору.
Я про все подбаю, пане.
-Слухай. -Так?
Як довго ти тут працюєш?
Майже три місяці, пане.
Три місяці.
Це добре.
Молодець.
А тепер повертайся до роботи.
Так.
Гаразд, пане. Перепрошую.
Йа.
Бачила, Йа?
Це те, що називають долею.
Ти просила мене допомогти йому, коли він був на ринку.
Він — відповідь на наші молитви.
Що ти маєш на увазі?
Сумніваюся, що моя розумна донька не розуміє, що я кажу.
Райя може стати нашим новим бригадиром.
Я хвилювався.
Коли ти вийдеш заміж, ти покинеш фабрику.
Тоді хто мені допомагатиме?
Але тепер ми знайшли рішення.
Вибач, батьку.
Мама питала про мене.
Гаразд.
До речі, мамі теж скажи.
Гаразд?
Ось чому це називається таємницею життя.
Тому що ми ніколи не дізнаємося,
коли воно стане на нашу сторону.
Ви впевнені, що Джен Йа не ваша мати?
Слухайте. «Джен» — це не ім’я. Це як…
Як почесний титул для шанованих жінок тієї епохи.
І ще. Ніхто не називає мою матір «Джен».
Ось чому вам варто пошукати за межами Джакарти.
Звідки ви знаєте, що я із Джакарти?
Звісно, з вашого вигляду.
Судячи з манери говорити й одягатися,
ви із Джакарти, без сумніву.
Вибачте, я не хотіла…
Мені важко тримати язика за зубами, пробачте.
Ні. Ви не помилилися.
Це я
почав розмову не так, як треба.
Тому, коли я намагаюся все виправити, я трохи…
розгублююся не знаю, з чого почати.
Почнімо спочатку, добре?
Добридень, пані лікарю. Мене звати…
Лебас,
і мені дуже потрібна ваша допомога.
Так, я із Джакарти,
але не всі із Джакарти надокучливі.
Насправді я не такий.
Гадаю, вам треба добре постаратися, щоб довести все, що ви щойно сказали.
І ще одне. Не називайте мене «пані лікарка».
Знаєте, я тут не лікарка.
А ви не мій пацієнт, пане Лебас.
Гаразд.
Арум.
У тебе є ще якісь зачіпки,
що можуть допомогти мені знайти Джен Йа?
Ну, річ у тому,
що я не так багато знаю про свою сім’ю.
Бо моя мама не дуже багато про неї розповідає.
Але що я знаю напевно, то це те,
що моя мати ніколи не цікавилася дідусевим кретековим бізнесом.
Зрозуміло.
Але як думаєш,
кого, швидше за все, називають «Джен Йа» на цьому фото?
Це не може бути моя бабуся. Просто не може.
Я також не знаю імен інших робітниць.
Отже, є велика ймовірність, що Джен Йа —
моя тітка.
Її звуть Дасія.
Зрозуміло.
Можна познайомитися з твоєю тіткою?
Не те, щоб не можна.
Просто я не знаю, де зараз моя тітка.
Що? Зачекай. Що ти маєш на увазі?
Вона ж твоя тітка!
Не знаєш? А твоя мати знає?
Вона, мабуть, знає,
але щоразу, коли я питала її про тітку,
вона починала плакати,
тому я перестала питати.
Зрозуміло?
Зажди хвилинку.
Що це за місце?
Це комора, де зберігаються пожертвувані речі.
-Нам не потрібен дозвіл, щоб увійти? -Звісно, ні. Речі належать моїй родині.
Але ж їх пожертвували.
Логічно, що вони більше не ваші.
І чого ти хочеш тепер?
Залишитися тут чи піти в комору й допомогти батькові? Вирішуй сам.
Гаразд.
Я не передивилася всі речі тут,
але пам’ятаю, що знаходила лист,
який має дуже схожий почерк
із тим, що на листі, який приніс ти, Басе.
Дай-но спочатку глянути.
Гаразд.
МАМА НЕ ГОВОРИТЬ ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ТЕГАР ЗГАДАВ ПРО ДЖЕН ЙА
Що це…
МУСИШ ПОГОВОРИТИ З НЕЮ
Не це.
Відтепер тобі більше не потрібно піклуватися про фабрику.
Відтепер нікуди не виїжджай,
поки не настане день твого весілля.
Твій період усамітнення розпочався.
Обережно.
СИГАРЕТИ «МЕРДЕКА ДЖАДЖА КРЕТЕК»
АЙДРУС МУРІЯ
Я всюди шукала вас, а виявляється, ви обоє тут.
Так, пані Шрі, я переглядала пожертвувані речі.
Я шукала вас, але не могла знайти,
тож я подумала, що ви дуже зайняті.
Нічого страшного. Усе гаразд.
Пане Лебас, можна з вами сфотографуватися?
Син власника «Кретек ДР» не щодня у нас у гостях.
У мене вже є фото з вашим батьком, паном Райя.
Я хочу поставити їх поруч.
Лише хвилина. Це не забере багато часу.
Вона чекає на вас.
Ну ж бо, покваптеся!
Дякую за ключ від Кімнати ароматів.
Ось так треба смажити темпе. Опускай повільно.
А тепер спробуй сама.
Сідай сюди.
Тепер це твій стілець.
Це твій стіл.
Маєш право користуватися всім, що тут є.
Можеш контролювати все.
Не кидай здалеку, інакше олія розбризкається!
Не поспішай. Не бійся.
Куди ти йдеш?
Чому кидаєш темпе?
-Добридень усім. -Добрий день, пане.
Пан Райя — новий бригадир.
-Так, пане. -Так, пане.
-Вітаємо, пане бригадире! -Не здіймайте галасу з цього приводу!
Виявляється, це «ДР».
Не зрозумій неправильно,
але мушу одразу тобі сказати,
що це особиста справа.
Це не має нічого спільного з компанією.
Я ж казав тобі із самого початку.
Я не знаю, чому мій батько шукає Джен Йа.
Але якщо хочеш компенсацію абощо…
Зачекай хвилинку.
Що ти сказав?
Я не почула. Повтори, будь ласка.
Компенсація?
Хіба не ти просив мене про допомогу?
Так.
Це я прошу про допомогу.
-Це не те, що я мав на увазі. -А що ж тоді?
-Поясни без поспіху, щоб я зрозуміла. -Гаразд, слухай.
Більшість людей, коли чують про «Кретек ДР»,
завжди просять грошей
або щось таке.
Дозволь мені пояснити…
Щоб ти знав,
я ненавиджу сигарети.
Сигарети викликають хвороби.
Зрозуміло?
Так.
Вибач.
По-друге, я тут, щоб допомогти тобі, а не з якихось інших мотивів.
Я також хочу знати, що сталося з моєю тіткою, з моєю сім’єю.
Слухай, коли до тебе говорять.
По-третє, як лікарка я нізащо не скажу:
«Вибачте, пане Лебас, я не можу допомогти вашому хворому батькові».
Навіть якщо його син не вміє просити про допомогу як належить.
Розумієш?
Так, вибач.
Я втомилася слухати твої вибачення.
-Я знайшов ще одного листа. -Що?
Я знайшов листа.
Але якщо не хочеш читати його зараз, то, може, пізніше.
Добре, дай-но глянути.
Хочеш, прочитаємо разом?
Церемонія шлюбної пропозиції лише за кілька днів.
Мама сказала мені вчитися, щоби стати справжньою жінкою,
чиї обов’язки лише в тому, щоб готувати,
наносити макіяж і народжувати дітей.
Ну ж бо, Йа, чому ти не можеш це зробити?
Якщо твоя свекруха дізнається, вона вирішить, що я тебе ніколи не вчила.
Ось так.
Спочатку зав’яжи кінець, а потім протягни сюди. Ось так.
Вибачте, тітонько.
-Привіт, красуне. -Вибач, Дасіє.
Тітонько, я принесла троянди з нашого саду.
Батько просив передати їх вам.
Він вітає вас із заручинами пані Дасії.
Батько сказав, ви любите троянди, так?
-Дякую. -Нема за що, тітонько.
-Ти йдеш, Йа? -Зачекай. Я ще не закінчила.
Спершу йди на фабрику.
Пан Райя там?
Гаразд, я спершу піду на фабрику. Вибачте.
Я наздожену тебе пізніше.
А що таке з паном Райя?
Гадаю, Пурванті небайдужа до пана Райї.
Пан Райя теж любить Пурванті.
Звідки ти знаєш?
Жіноча інтуїція ніколи не підводить, сестро.
Досить про це.
Я все, мамо!
Нічого не кажи про ці троянди своєму батькові. Добре?
Були часи,
коли наші з паном Джагадом шляхи перетиналися.
Просто думай про це як про минуле, про яке не треба згадувати.
Вважай це нагадуванням,
що твої батько й мати
мали набагато більше досвіду, ніж ти.
Цей шлюб буде не тільки найкращим вибором для тебе, доню.
Він також важливий для нашого бізнесу.
Так, мамо.
Я розумію.
Вважай це
частиною свого обов’язку.
Упевнена, ти не пошкодуєш.
Телефонуйте, якщо щось знадобиться.
Дякую за товар.
Він хорошої якості.
Щиро вам дякую.
-Ми теж вам дякуємо. -Ні, це я вам дуже вдячний.
-Працюймо разом відтепер. -Тримайте мене в курсі.
Хвилинку.
Що тут відбувається?
Як ти потрапила до Кімнати ароматів?
Хто тобі дозволив?
Жінкам заборонено заходити до Кімнати ароматів.
Пане Дібйо,
я впевнений, що є причина, з якої Дасія заходила до Кімнати ароматів.
Так, люба?
У мене є ідея для нового аромату.
Боже мій!
Ви маєте зрозуміти.
Якщо ми не запропонуємо щось нове,
люди перейдуть на «Кретек Прокламасі».
Хочеш сказати, що в мене поганий смак?
-Що ти взагалі знаєш про смак? -Знаю.
Якщо дасте мені шанс…
-Дайте мені трохи часу. Я доведу, що… -Вона переходить межу, пане Айдрусе.
Вона переходить межу. Ні!
Жінкам заборонено входити до Кімнати ароматів!
Так не годиться.
Не звинувачуйте мене,
якщо «Кретек Мердека» після цього матиме кислий смак.
Пане Дібйо.
Я гарантую, що Кімната ароматів буде прибрана до завтрашнього дня.
Вас це влаштовує, пане?
Там має бути дуже чисто.
Звісно, пане. Я це гарантую.
Ніякого жіночого запаху.
Це теж треба почистити.
Моя люба, красива донечко.
Віддай це Райї.
Просто віддай. Віддай йому.
Пані!
Пані Дасіє!
Пані.
Думаю, ви неправильно зрозуміли мої дії.
Пані!
Пані Дасіє!
Пані Дасіє.
Пані, будь ласка.
Дозвольте мені пояснити.
По-перше,
ти улестив батька і працівників фабрики,
щоби стати бригадиром.
По-друге,
ти дав мені ключ, щоби підставити мене.
По-третє,
ти ведеш справи з людьми, які приходили на фабрику.
-Я бачила. -Зачекайте. Секундочку, пані.
Я б ніколи не зрадив довіру пана Айдруса.
Я завдячую своїм життям панові Айдрусу.
Я завдячую вашій родині.
Я погодився бути бригадиром,
щоб ви отримали ключ до Кімнати ароматів.
Я ніколи не збирався вас підставляти.
Щодо людей, про яких ви згадали…
Це мій шанс заробити капітал.
Мій батько знав про це?
Ні, пані.
Але це ніяк не вплине на бізнес пана Айдруса. Я гарантую.
Хіба зарплати недостатньо?
Більш ніж достатньо.
Але проблема не в цьому.
Я…
Я маю довести, що гідний.
Мій батько тобі довіряє.
Працівники фабрики тебе поважають.
Кому ще тобі треба щось довести?
Вам, пані.
Кожного разу, коли я з вами,
у мене виникає почуття, яке я не розумію.
Я намагався стримувати це почуття, але…
але моє серце бажає свого.
Кожного разу, коли я вас бачу,
я відчуваю щось таке…
Чого я ніколи раніше не відчував.
Мене?
Але я не така, як інші жінки.
Я не хочу служити чоловікам.
Я не хочу просто сидіти вдома.
Я думаю лише про одне.
Про кретек.
Так.
Я знаю.
Може, не всі вас розуміють.
Але я розумію.
Усе, що ви зараз сказали,
мені все це подобається.
У мене нікого немає.
У мене нічого немає.
Але я можу пообіцяти вам,
що постараюся
дати вам життя, гідне вас,
Дасіє.
Але навіщо говорити про це зараз?
Тепер уже запізно.
Я вже відкинула всі свої мрії.
І я знаю,
що, мабуть, ніколи не матиму те, чого хочу.
Тоді скажіть мені.
Чого ви хочете, пані?
Навіщо?
ФАБРИКА КРЕТЕКУ АЙДРУСА МУРІЇ
Чим вам допомогти?
Ви заблукали, пане?
Я саме там, де повинен бути.
Пані Дасіє.
Ми зустрічалися раніше?
Сподіваюся, що так.
Я хочу, щоб наша перша зустріч була кращою, ніж ця.
Або принаймні за кращої погоди.
Мене звуть Сено Аджи.
Тут досить слизько, тож можна вам допомогти?
Чесно кажучи, тепер я точно знаю, чого хочу.
Але наскільки я можу й вільна вибирати самостійно?
Навіть досі…
-це все ще -«Це все ще
-велике запитання для мене. -велике запитання для мене».
Бачив якусь іншу частину, де вона згадувала свого нареченого?
Сено.
Ні.
Вона переважно використовувала ініціали, такі як П. або Р.
Вона часто згадувала Райю.
Що таке?
Сено…
мій батько.
Я ніколи не думала, що моя тітка й мій батько колись будуть заручені.
Можливо, саме тому моя мама нічого мені про це не розповідала.
Боже мій…
Ну, що скажеш?
Цікаво, чи не так?
Виявляється, твій батько теж має таємниці.
Вибач.
Тепер я не слідкую за язиком.
Мій батько помер
ще до мого народження, Басе.
Тож я нічого не знаю про свого батька.
Мама тільки казала мені,
що він був хорошим солдатом.
Тим, хто завжди був поруч зі своєю сім’єю.
Що ж…
Принаймні тепер можна додати мого батька до нашого списку таємниць, так?
Звичайно.
Я хочу знайти інших.
Я хочу…
дізнатися більше про свого батька.
Гаразд.
Мій день заручин із Сено наближався.
Обидві сім’ї вже знали одна одну.
І вони завжди знаходили способи залишити нас самих.
Обидва розпродані.
Я просто дотримуюся плану, який вони склали для нас.
-Гаразд, нехай сам вирішує. -Гаразд.
Перепрошую.
Я знаю,
що відмова Райї не була помилкою.
Але чому моє серце неспокійне?
Отже, ви допоможете мені продавати там,
а я допоможу вам із продажами тут.
Наш кретек має своїх шанувальників.
-Так. -Тож, це буде взаємовигідна співпраця.
Батьку.
Нам потрібно щось більше, ніж просто маркетингова стратегія.
Що таке?
Ти також зацікавлена в кретеку, красуне?
Узагалі-то, Дасія допомагає мені на фабриці з самого дитинства.
Ну, цим не варто пишатися.
Насправді я вже зрозумів це,
відколи побачив тебе на ринку.
Ну, якщо чесно,
я хочу, щоб Дасія займалася тим, що належить жінкам.
Перепрошую, пане Айдрус.
Вам не варто хвилюватися.
Я обіцяю,
Дасія більше ніколи не працюватиме.
І я завжди захищатиму її.
Починаючи з моменту наших завтрашніх заручин.
Ваш син такий мужній.
Так. Щиро дякую, Сено.
Я наслідую свого батька.
Коли ми з паном Айдрусом вирішили
заручити наших дітей,
чесно кажучи, я не був певен.
Як ви знаєте,
мій син зробив блискучу кар’єру в армії.
Тож цілком природно, що я бажаю відповідної партнерки для нього.
Але після зустрічі з Дасією,
навпаки, тепер я сподіваюся,
що мій син буде достатньо гідним
бути партнером Дасії.
Тож, люба, будь ласка, пробач мені.
Я сподіваюся,
що мій син зможе довести, що він
той, хто тобі найбільше підходить.
Джен Йа.
ФАБРИКА КРЕТЕКУ АЙДРУСА МУРІЇ
Пане, можна нам…
-Пане Джоко! -Пані лікарко!
-Як ваші справи? -Добре.
-Давно вас не бачив. -Я була зайнята, пане.
-Як ваші справи, пані? -Добре.
Слава богу.
-Два, як завжди, будь ласка. -Авжеж, пані.
Добридень, пане лікарю!
Так, пані лікарко.
-Усе гаразд, пане? -Так.
Якщо хочете почуватися ще краще,
будь ласка, загасіть цю сигарету.
-Будь ласка, киньте палити, -Гаразд.
-ви ж не хочете захворіти. -Добре, дякую.
-Кидайте, гаразд? -Гаразд.
Ви часто тут буваєте?
Так.
Цей старий був моїм пацієнтом у лікарні.
А пан Джоко — його син.
Тому я часто приходжу сюди поїсти.
Вони мені як рідні.
Тож це вже точно.
Джен Йа — моя тітка. Дасія.
Так.
Зачекай. Здається, є ще один лист, який ми ще не прочитали.
-Справді? -Так.
Дай-но глянути.
Я піду.
Басе.
Більше немає листів, так?
Тільки ці?
Тільки ці.
І що нам тепер робити?
Просто збережи листи, добре?
Я не хочу їх втратити.
Гаразд.
Зачекай.
Можеш відкрити?
Звісно. Ти не знав про це?
Ні, не знав.
То, ти не читав, що там усередині?
-Ще ні. -Серйозно.
Почитаймо.
Зажди хвилинку.
-Басе. -Так? Що сталося?
Не думаю, що це почерк моєї тітки.
-Він не схожий на цей. -Дай-но глянути.
Це почерк мого батька.
Ніколи в житті
я не відчував такого сильного бажання.
Останні кілька днів
я постійно бачу тебе з тим чоловіком.
Важко зізнатися,
але я дуже добре знаю…
що ні він…
ні я…
не можемо дати тобі щастя.
Але…
Я зроблю все, що ти хочеш.
Тому що я кохаю тебе,
Джен Йа.
Переклад субтитрів: Ірина Ільїна