Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pospěšte si, děcka.
Mami, nemůžu najít svoji sadu na líčení.
- Neboj, už jsem ti ji sbalila. - A moje laky na nehty taky?
Ty taky.
- A můj tablet? - Tady.
Děda s námi nejede?
Děda? Po tom, co předvedl vloni? Ne.
Chudák děda. Mami, jsi moc záštiplná.
- Co to je záštiplná? - To je někdo, kdo chová zášť.
Tak to jo, protože máma schová všechno.
Tak jdeme. Nesmíme zmeškat vlak. Klíče.
Tak jdeme.
DĚCKA JSOU V POHODĚ 2 ANO, STALO SE JIM TO ZAS
CÍL PERPIGNAN KOLEJ 2, ODJEZD 10:19
Nevím, co to s Ricardem je, poslední dobou pořád chodí pozdě.
Vlak odjíždí za 10 minut. Nastoupíme?
- Tamhle jsou. - Jsme tu!
Ahoj, děcka.
Na tohle dítě si nezvyknu.
Jak je, Fernandito? Letos sis s sebou nevzal tu ještěrku, Chuskyho?
Ne, vzal jsem s sebou bráchu.
Bože. To bych radši tu ještěrku.
Já taky.
Dobře, děcka, všichni si nastupte. Budeme odjíždět.
Určitě nechceš, abych jel s tebou?
- Vtipkuješ, ne? - Ještě pořád se zlobíš?
Nakonec ale všechno dopadlo skvěle.
Sama je navíc nezvládneš. Letos mají posilu.
Nejsem sama. Jedu s někým, kdo je mnohem vyrovnanější než ty.
- Konečně, skoro jsem to nestihl. - No.
Ty jedeš s ním? Ale vždyť za všechno mohl on.
Jeho samozřejmě neberu.
Přišel se rozloučit s dětmi. Ale jako vždy jde pozdě.
- Tati, jsou už ve vlaku. - A kdo s tebou tedy jede?
Někdo, kdo je mnohem spolehlivější než kterýkoliv z vás dvou.
Ahojky!
- Susana? Unaiova máma? - Známější jako cvok Susana.
Zrovna vy dva máte co říkat.
Ale my nejsme magoři
posedlí kyvadly, čakrami nebo tibetskými mísami.
To bylo jen takový období, už je to za ní.
Omluvám se, že jdu pozdě!
To byste nevěřili, jak je těžký najít taxi s palindromickou značkou.
Dělám si srandu.
Přijelo hned, ale součet čísel nebyl 11.
Musela jsem počkat na další.
Claro, řekni prosím Marcosovi, ať vystoupí, půjde se mnou.
No tak, neříkej blbosti. Běžte už, čau.
- Co to je? - Posvátné dřevo.
Na přivolání bezpečné a šťastné cesty.
Tak přivolávej uvnitř.
Nemůžu uvěřit, že Clara jede radši s tou bláznivkou než s námi.
A proč jsi řekl, že to vše byla moje chyba?
Za to nejhorší jsi mohl ty.
- Za co? - Že se to dozvěděla.
Jo, tak to je pravda.
Po tom všem, čím jsme prošli, aby to nezjistila.
Sakra, vydržel jsem to, co to šlo.
Ale tvoje dcera je moc chytrá.
Nakonec to ze mě dostala.
Jsme zpět, žádné novinky z fronty. Mise splněna!
Výborně. Nějaké problémy na cestě?
Vůbec žádné.
- Opravdu... - Dobře, dobře.
Ve skutečnosti si šel tvůj otec před odjezdem vlaku zakouřit,
já ho šel hledat a vlak odjel bez nás.
Ale s dětmi. Pak dorazila ta tvoje divná kamarádka se synem
a my s ním vlezli do jiného vlaku ve snaze to zamaskovat.
Ale vyhodili nás, a tak jsme předstírali nehodu,
aby nás sanitka odvezla k vlaku,
ale nestihli jsme to.
Takže jsme jeli s jedněmi hipíky,
ale ti nás vysadili uprostřed ničeho.
Tak jsme unesli jednoho opilce s jeho autem,
loupili jsme na benzínce, pronásledovali nás policajti,
ty jsme taky unesli,
a tentokrát jsme my je nechali v lese.
Ale pak nám vystřelila zbraň a narazili jsme do stromu.
Došli jsme pěšky k jedné farmě a farmář nás odvezl
na traktoru na zastávku v Asturii.
Cestou jsme na natáčení reklamy na mlíko stříleli do vzduchu
a málem jsme zabili krávu,
ale dorazili jsme včas, akorát když dorazil vlak s dětmi,
které dokázaly přežít
pronásledování šílenýho průvodčího. Takže žádný problém.
A tak to bylo opravdu.
Chtěla jsem říct, že jste mě opravdu...
příjemně překvapili.
Prý "nakonec to ze mě dostala".
Nedostala se ani na konec věty.
A teď jede radši s tím cvokem než s námi.
Tak pořád lepší, aby jela s tou bláznivou mámou,
než se tahala s tím jejím pošahaným synem jako my.
Jo, v tom máš pravdu.
V tomhle... a ve všem dalším.
Poslouchejte, děcka.
Tato cesta zjevně nebude takový chaos jako vloni.
Každý z vás má přidělené sedadlo. Žádné přesazování.
Každý bude sedět na tom svém a nebude se za žádnou cenu zvedat.
Samozřejmě s výjimkou situací krajní nouze a vyšší moci.
Což jsou například závratě, nevolnosti, nutkavá potřeba čůrat.
V tom případě zvednete ruku
a počkáte, až jeden ze zodpovědných dospělých...
tedy já, vyhoví vaší žádosti.
Nějaké dotazy?
- Ano? - Co je to nutkavá?
Velmi naléhavá. Pokračuji. Nepřipouští se žádné stížnosti,
křik, kopání do sedadla před vámi.
- Kdo poruší pravidla... - Bože.
Teď už jen, aby vám přečetla vaše práva. Hodně štěstí.
Děcka... Děcka!
Kdo poruší pravidla, bude potrestán
okamžitou izolací v tichém voze.
To je lež. Chceš nás jen vystrašit.
Nevěřím, že jsi koupila lístek do tichého vozu.
Chceš si to ověřit, ty chytračko?
Já se toho tichýho vozu moc bojím.
A tak je to správně.
Protože v tom voze nesmíte ani mrknout, ani pohnout svalem,
a pokud se jen otřete zadkem o sedadlo, přijde obrovský chlápek
a vyhodí vás z vlaku!
- Lžete. Ten vagón neexistuje. - Opravdu tu je tichý vůz?
Vezmu si tam smartick a projdu si matiku.
Klid, Nacho. Dýchej, dýchej.
Kolikrát ti mám říkat, že se jmenuju Ignacio?
Ježíš, dítě, ty jsi ale chytrolín.
Pardon, můj syn není chytrolín. Je zodpovědný, ne jako ten tvůj.
Najednou není můj syn zodpovědný?
Co myslíš tím najednou? To nebyl nikdy.
Vždyť jsi celý rok říkala,
jak při tom všem, co se stalo, byl můj syn jediným zodpovědným.
Jo, zodpovědným za to, že málem dostal všechny do vězení.
Takže přece zodpovědným, ne?
Vážení cestující, vlak bude za minutu odjíždět.
Fajn, takže...
Moment. Kde je Pablito?
- Tamhle. - Kde?
Máš ho přímo před nosem, neplaš!
Ale vždyť je venku!
No jo, to je ale čistý okno.
Ten kluk je jak zpomalený film.
Řekla jsem, že se nikdo ani nehne.
Rád utíká.
Pablito...
Claro!
Nevystupuj!
Kluku, stůj! Shodíš mě!
Ne!
To snad není možný.
- Řekneme si o pomoc? - Řekneme si o kofein?
Nemůžu tomu uvěřit.
- Tak tobě to přijde legrační? - Jo, vlastně jo.
A ty se směješ čemu, skrčku?
Jen si rychle zavolám.
- Jo, a ať zastaví ten vlak. - Volám tvýmu otci. Neuvěří tomu.
Mýmu otci?
- Felipe! - Co se děje?
Neunesla jsi mi dceru, že ne?
Tati, jak se máš?
Dělám si starosti. Je vše v pořádku?
Jo, všechno je v pohodě.
Jen jsem ti chtěla říct, že jsme všichni v pořádku ve vlaku.
Nakonec to nebylo tak těžký.
Tak s učitelem, jako jsem já... Dost jsem ti to ulehčil.
Přesně tak, ahoj!
Nacho! Nacho, dobře mě poslouchej.
Řekni průvodčímu, ať hned zastaví vlak. Utíkej.
Mami, zaprvý mi neříkej Nacho, jsem Ignacio.
A za druhý, nestresuj se.
Už jsme si tím prošli bez problémů vloni.
Vlak staví za tři hodiny v Barceloně.
Pokud tam poletíte, což vám potrvá přesně
hodinu a 20 minut,
budete tam včas.
Nedělej chytrolína. Hned teď mi předej průvodčího.
Claro, není to můj styl, ale pokud ztropíš scénu,
zavolám svýmu tátovi i tomu tvýmu a řeknu jim, co se stalo.
Claro, neboj. Víme, co dělat.
Chovat se přirozeně, nedostat se do problémů
a vyhýbat se průvodčím,
obzvlášť pokud jsou to schizoidní psychopati s fóbií z dětí.
Mami, jsi bledá, dej si tvářenku. Končím a přepínám.
- Jak se to mohlo stát? - Tak se tomu zasměj, je to vtipný.
Vtipný?
- Jsme horší než Ricardo a Felipe. - Takoví idioti jako oni nejsme.
Pořád máme svoje peněženky.
- Takže si koupíme letenku a... - Letadlo?
To nejde, mám fóbii z létání. Proč myslíš, že jedeme vlakem?
Jsem ta nejhorší matka na světě.
Neobviňuj se, není to vina nikoho.
Co budeme teď dělat?
Podívej, vlak jede do Perpignanu sedm hodin.
Pronajmeme si kabriolet a pojedeme na pohodu,
jako Thelma a Louise, s větrem ve vlasech.
Třeba na benzínce potkáme i Brada Pitta.
- A co ten kluk? - Jaký kluk?
Tamten kluk.
Toho strčíme do nádražní pokladny. Ať si ho vyzvedne jeho máma.
Jasně, aby zjistila, že je její druhý syn s ostatníma ve vlaku.
Celý rok se mi dařilo ten loňský průšvih tajit a teď tohle.
Tak mu koupíme něco na zub, dáme ho na přepážku
a vyzvedneme ho za dva týdny, až tábor skončí.
Ten kluk je tady, nebo v metaverzu?
Co když některé dítě zavolá rodičům?
Co se týče tohohle, pochybuji. Namluví toho míň než emoji.
- Jdeme si pronajmout kabriolet. - Jo, pronájem.
Kdo nepracuje, nemiluje se.
Nemiluje se, nemiluje se.
Dobrý den.
Potřebujeme si nutně pronajmout auto.
Dvoumístný kabriolet s velkým kufrem.
- No, ne tak velkým. - Dvoumístný kabriolet...
Neposlouchejte ji. Normální, ale pětimístné auto.
- Normální pětimístné. - Ale aby bylo dobrý.
Dobré pětimístné.
Abychom se dostaly za sedm hodin do Perpignanu.
To půjde těžko, nerychlejší trasa trvá osm hodin.
- To není možný. - Ale ano, podívejte se.
Tohle je nejrychlejší trasa, trvá osm hodin.
Pokud tam chcete být dřív,
napadá mě leda letět do Barcelony letadlem...
Co zase máte pořád s tím letadlem, já se bojím létat!
Klid. Vezmi si tohle, jsou úplně přírodní.
- Dělám si je sama. - Dej to pryč.
Bůh ví, cos tam dala.
Vážně? Pokud chceš, všechno přiznáme.
A ať je vyzvedne Ricardo s tvým tátou.
- Pavouk! Double! - Ne!
Vyhrála jsem, super!
Sakryš, vloni to byla větší legrace.
Ve vlastním kupé jsme si mohli dělat, co jsme chtěli.
Taky protože jsem sebral tátovi peněženku.
A mohli jsme si koupit pití s kofeinem.
A jíst, co jsme chtěli.
To je pravda, musíme vydržet sedm hodin ve vlaku bez jídla.
- Hned teď vyskočím z vlaku. - Klid, Fernandito.
Dýchej, dýchej. Jestli chcete, klidně si tu seďte jako hlupáci,
já si beru svůj smartick a jdu se učit.
Ne, musíme zůstat spolu, nemůžeme se rozdělit.
Dobře, tak zůstanu.
Děcka, nebudete tomu věřit. Podívejte se do uličky.
Výborně, přeji vám hezkou cestu.
Děcka!
Budu vás hlídat.
Tyhle zatracený děti cestují samy.
Rychleji, nebo nás chytí!
Teď!
Klid, je po všem.
- Pojďte s námi. - Cože? Já ne.
Ty děti jsou zločinci!
To je překvapení, děcka!
Teď opravdu vyskočím ven.
Jak se máte? To jsem já, Lucas. Nepamatujete si na mě?
- Jo. - To byla cesta, co?
- Zase někam jedete? - Jo.
Skvěle. To je skvělý.
Stavím se později pozdravit vaše tatínky.
Kde je vlastně máte? V jídelním voze?
Jo.
Pamatuju si ty blbosti, co jsem vyváděl vloni,
když jsem si myslel, že jedete bez rodičů.
Teď chodím na terapii, už se to nestane.
Tak super, protože letos tu nejsou.
Chce říct, že letos s námi jedou mámy.
Jasně, skvělý, to je normální, že se střídají.
Tak si užívejte cestu.
Poslyš, ty prášky nic nedělají.
- Mám zrychlený puls. - Chvilku to trvá, než zaberou.
Ale neboj, až bude letadlo padat, budeš už úplně uvolněná.
- Mám hlad. - Bože, to dítě je jako jeho bratr.
Proč ho neodbavíme jako domácího mazlíčka?
Ušetříme na letence a nebudeme se s ním muset otravovat.
Ty bys toho byla schopná.
Tak pardon, některé klece jsou děsně pohodlný,
mají díry na dýchání a tak.
Vadí ti všechny moje návrhy, kam s ním.
Promiňte, potřebuju nutně klec na mazlíčky, jako je tahle.
- Kde vám ji dali? - V obchodě, kde jsem ji koupil.
Ale půjčují je tu, ne?
Jak to mám vědět? Vypadám snad jako letuška?
Ne. Vypadáte jako protivná Ryba.
- Jsem Lev. - Správně.
- Jako protivný Lev. - Ale já jsem Střelec, paní.
Já to věděla. Jako prolhaný Střelec.
A protivný.
Myslíte, že se průvodčí opravdu změnil a je teď sympaťák?
Nebo to hraje, aby nás nachytal?
Doufám, že to je pravda,
protože jeho parťák nevypadá tak fajn jako ten loňský.
Pořád se na nás dívá?
Už je pryč?
- Nespadlo vám tohle, slečno? - Ano, děkuji.
Musíme něco vymyslet.
Nemůžeme tu jen sedět a čekat, až nás chytí.
To je pravda, musíme vymyslet, jak obstarat něco k jídlu.
Co je? S prázdným žaludkem mi to nemyslí.
Koukejte!
Co se děje teď?
Nenápadně se otočte a mrkněte na toho milýho pána,
co na nás předtím mluvil.
Podívejte na jeho zápěstí.
Má kufřík s pouty!
Úžasný. Určitě je to špion!
Co to plácáš? Určitě je to nějaký profesor.
- Nebo vědec! - To si myslím taky.
Určitě má v kufříku návod na nějaký úžasný vynález!
- Nebo na nakrmení třetího světa. - Na výrobu bílkovin ze vzduchu.
- Nebo na léčbu nemocí. - Nebo na fosforeskující make-up!
Tak jsme tady. Vidíš, že jsi neumřela?
Jo, problém bude, až vzlétneme.
Vítejte na palubě letu
společnosti Airlanz Air do Barcelony.
Všichni jsou tak v klidu!
Let potrvá hodinu a 20 minut.
Tak dlouho to nevydržím.
Klid, to jen pokud doletíme. Když spadneme, bude to míň.
Letuška je tu. Dávejte pozor.
V souladu s předpisy mezinárodního letectví
vás seznámíme s použitím...
Tak dost! Poslouchejte, co říká letuška!
... kyslíkových masek a nouzovými východy.
Je velmi důležité, abyste dávali pozor.
Pokud svítí signalizace, mějte bezpečnostní pás zapnutý.
Toto letadlo má osm nouzových východů.
Dva vpředu, čtyři nad křídly
a dva v zadní části letadla.
Poslouchejte!
Ulička se rozsvítí...
Mluví o nouzových východech a vy o to přicházíte.
Pamatujte, že nejbližší východ se může nacházet za vámi.
Záchranné vesty jsou umístěny pod vašimi sedadly.
- Lidi jsou fakt neuvěřitelný! - Co se děje?
Poslouchejte letušku!
Až půjde o život, tak se mě neptejte.
Jsi cvok?
Já a cvok? Tak schválně, chytračko. Kde máš záchrannou vestu?
Tak schválně chytračko. Kde máš mozek?
Teď jsem to neslyšela...
Promiňte, můžete mi zopakovat, kam se má foukat?
Jo, takhle.
Dávej pozor! Všichni poslouchejte! Co vám je?
- Jako vážně... - Budu poslouchat, když budu chtít.
Koukněte na ni!
Zbláznila se.
Děkujeme za vaši pozornost a přejeme příjemný let.
Fajn. Je to tady.
Ahoj, zase.
Jdeš do jídelního vozu?
Jo.
Tak půjdu s tebou a pozdravím vaše mámy.
Musely jít na záchod.
- Obě najednou? - Jo.
Tak to je normální.
To jídlo v jídelním voze...
Dáš si něco?
Ano, párek v rohlíku, prosím.
Tu máš.
Děkuju.
- Tamhle jsou moji rodiče. - Dobře.
Jo, nastoupil jsem do vlaku a našel jsem ho.
Sedí sám, kufřík má u sebe.
Hlídám ho, neuteče mi.
Konečně!
Ale to mi nestačí.
Klid, to je pro všechny.
Co je? Viděla jsi ducha?
Jsi bledší než moje máma.
Budete zírat. Nenápadně se ohlídněte.
Je tam chlap, co telefonuje.
Je to určitě špion. Hlídá profesora.
Jakýho profesora? Ve vlaku je profesor?
Jasně, ten vědec s kufrem.
Tak je to vědec, nebo profesor?
- Oboje být nemůže. - Musíme to říct průvodčímu.
Kufřík s návodem je v ohrožení.
Ale počkat. Nevíme, jestli se změnil a jestli mu můžeme důvěřovat.
Budeme to muset risknout, lidstvo je v ohrožení.
Je to otázka přežití.
Ale, Fernandito!
Co? To moje byla taky otázka přežití.
Susano, ty tvoje prášky jsou na nic.
Jasně, teď je to moje vina, že neumím dělat prášky,
a ne tvoje, že jsi Váha.
Cože?
Vidíme třísku v cizím oku, ale trám ve vlastním nikoliv.
Co s tím má co dělat, že jsem Váha?
Protože Merkur je v retrográdní fázi
a to vyvádí z rovnováhy vzdušná znamení.
A vlastně jak to, že se bojíš lítat, když jsi vzdušné znamení?
- Potřebuju čůrat. - Zase?
Předtím jsem nešel.
Tak se vyčůrej tady, ještě narušíš rovnováhu letadla.
- Potřebuju čůrat. - Dobře, vezmu ho já.
- Pusť nás, ten chlap vedle usnul. - Ne.
- Bezpečnostní pás si nerozepnu. - Tak přelez.
Měl jste mi půjčit tu klec.
Co tam tak dlouho děláš?
Koukej vylézt!
Co to děláš, ty zvíře?
- Ne... - Jdeme!
- Chci tu zůstat. - Vždyť přistaneš v Zaragoze!
Bože, ten kluk se pokusil utéct záchodem.
- Potřebujeme klec hned teď! - No tak, Pablito.
Rychle se posaď.
Pablito, sedni si.
Co to děláš, ty zatracenej kluku? Ještě kvůli tobě spadneme!
Přestaň!
Zalez sem. Pablito, připoutej se.
Vážení cestující, prolétáme oblastí turbulencí...
Já vás varovala!
Schválně, co budete dělat teď. Nevíte, kde co je ani co dělat.
Vraťte se prosím na svá sedadla a připoutejte se.
Nic jim neříkejte!
Ať se všichni zabijí!
Měli jste poslouchat!
Bože, měla jsi pravdu. Umřeme všichni kromě tebe.
Co to děláš?
To je moje vesta.
Na co ji chceš? Neumíš ji ani nafouknout.
Dámy, uklidněte se. Nechte toho, prosím...
Nemůžu dýchat.
Bože můj! Došlo k poklesu tlaku v kabině!
Nemůžu dýchat.
Spusťte kyslíkové masky!
- Co se děje? - Všichni tu umřeme!
Můžete prosím mluvit jedna po druhé?
Ano, jistě.
- Co to děláte? - Musím odevzdat osobní předměty.
To je při nástupu do vězení.
Já vás jen vyslýchám v souvislosti s tím, co se stalo v letadle.
Takže nemusím odevzdávat svoje šperky?
Ne. Svoje "šperky" si můžete nechat.
Promiňte, nemám zkušenosti. Ještě jsem nebyla zatčená.
Vím jen to, co znám z filmů. Je to tak vzrušující.
Pokračujeme.
Tahle paní se pohádala s půlkou letadla.
Pokusila se dokonce zavraždit letušku.
Takže když napadla mě, bránila jsem se a popraly jsme se.
Ale já nic neudělala, jsem oběť.
Navíc se musím nutně dostat do Barcelony. Mám svatbu.
Bože, to je vážně důležitý!
Ale já jsem nevěsta! Podívejte, mám tu šaty.
Mým kamarádkám přišlo vtipný
vzít mě na rozlučku se svobodou do Madridu, opít mě
a opustit mě se svatebními šaty a zpáteční letenkou.
Fakt vtipný!
Takže se mám za pár hodin vdávat v Barceloně, musím se tam dostat.
My se tam musíme taky dostat, protože...
Protože...
Protože je to moc důležitý.
Bože můj, to je ale dojemná historka.
Dobře, uklidněte se. Odvezeme vás co nejdřív.
Opravdu? Vezmete nás do Barcelony?
Ne, madam, vezmeme vás na policejní stanici,
aby si vás převzala národní policie.
Cože? Nemůžeme...
- Prosím... - Ne...
- Musím být v Barceloně... - Moje tchyně...
Tak moment, ticho. To nám nemůžete udělat.
Je to otázka života a smrti, musíme se odsud dostat.
Smilujte se nad tímhle chudáčkem, který už hodiny nejedl.
O něj se nebojte, nezletilý bude předán svým rodičům.
Ne, to ne!
Totiž, to není třeba.
Policie vás nepropustí, dokud soudce ve službě nestanoví kauci.
A obávám se, že to nebude dříve než zítra ráno.
- Ne! - Budeme spát ve vězení!
- Ta dobrá stránka... - Tohle je moje dobrá strana.
- Cože? - Na policejní fotku.
Nebo se vám líbí víc tahle?
Díky! To je to nejvíc vzrušující, co se mi kdy stalo.
Pak můžu dát fotku na instagram, ne?
Ne.
Jít do vězení a nemoct to nikomu říct není moc super.
Bez urážky, je to super, ale míň.
To je jako být s Bradem Pittem a nemoct to nikomu říct.
Jenže vy nejste ve vězení.
Tak to můžu říct, stejně jako to s Bradem Pittem.
Nikdy jsem s ním nebyla, ale všude to říkám.
Říkala jste něco o dobré stránce...
Jo, to dobrý je, že zítra ráno už na vaši kamarádku
přestane působit to, co si vzala, ať už je to cokoliv.
A co já? Musím se dostat na svou svatbu.
Vy se vyhnete jistému rozvodu,
pravděpodobně do roka po svatbě, jako je tomu v 70 % případů,
čímž si ušetříte 12 měsíců pozvolného pádu do propasti,
kdy se budete sama sebe ptát, co vás to napadlo vdát se.
A věřte mi, že to tak bude.
Protože jestli si myslíte, že vaše manželství může fungovat,
jste větší cvok než tady vaše kamarádka.
No tak, děcka, nedramatizujte to.
To, že někdo vypadá jako mizera, neznamená, že je nebezpečný špion.
A co kufřík toho vědce?
Jakýho vědce? Ale no tak...
Na terapii nás naučili, že paranoia je nepřítelem rozumu.
Třeba je klenotník, co v něm převáží svoje šperky,
aby je měl na očích.
Nevypadá jako klenotník, vypadá jako vědec.
Vy jste ale kvítka.
Takže teď poznáte, co kdo dělá, podle obličeje? Jak vypadám já?
Jako někdo, kdo nikdy nepoužil krém.
Znuděně?
Dobře, no tak.
Běžte za svými mámami, určitě si dělají starosti.
Proč nám nevěří?
Nedá se nic dělat, terapie ho vyléčila až moc.
Neuvěřitelný, když vezmu, jak nás vloni pořád otravoval s tím,
že jsme sami ve vlaku, a letos nevěří ničemu.
Ale my byli sami ve vlaku.
Jo, ale on neměl důkazy.
Přesně to potřebujeme: důkazy.
Tři ženy a jeden nezletilý
na letu číslo 4815162342 společnosti Airlanz Air v 11:50,
střet se členem posádky a následné vynucené přistání.
Dobře, jedeme na policejní stanici v centru Zaragozy.
- Nešlo by to s tím soudcem urychlit? - Obávám se, že ne.
Kolik si myslíte, že bude kauce?
S ohledem na způsobené problémy, včetně vynuceného přistání,
a tedy škodě na straně všech pasažérů,
by to mohlo být asi 30 000 eur.
Cože? Já tolik peněz nemám.
Podívejte, když k tomu připočtete, co ušetříte na rozvodovém řízení,
na manželské terapii, abyste se vyhnula rozvodu,
a další terapii, abyste ho překonala,
ujišťuju vás, že těch 30 000 eur, co zaplatíte státu,
bude méně než výdaje, které si ušetříte.
To zatčení je jako daňová vratka, věřte mi.
A nemohly bychom to nějak vyřešit?
Třeba přidat 500 eur, aby to bylo ještě dnes?
Tím si jen přidáváte pokus o trestný čin úplatkářství.
Vy nejste vážně moc vstřícná. Co jste za znamení?
Ascendentů mám až po krk.
Výborně, naštvala se. Strčí mě do díry!
Děvčata, musíte si to trochu užívat. Ještě nás čeká to nejlepší: sprcha.
Postaví vás ke zdi a osprchují proudem z hadice.
To je to nejlepší. Neviděly jste to?
Je to skvělý na celulitidu.
Fajn, máte štěstí.
Na stanici přivezou další zadržený, soudce se s vámi setká dnes.
- Tady to podepište. - Ale osprchují nás, ne?
Ano, madam, hned po masáži a aromaterapii.
Nevypadá moc zkušeně. Dali nám nějakou stážistku.
Bože můj, ale já ty peníze nemám. Soudce mě nepustí.
Klid, mám plán.
Jo, ale tahle vytuhla.
To ty prášky, co jsem jí dala na spaní. Na Váhy nepůsobí hned.
Váha neztrácí rovnováhu!
Jo, dobře, neboj se. Mám perfektní plán.
Ale potřebuju posily na stanici v Barceloně.
Ten kufřík nám neuteče.
Měli jsme pravdu, jdou po tom vědci.
Říkal to všechno po telefonu.
- Musíme to říct Lucasovi. - Vždyť nás vůbec neposlouchal.
Teď už bude.
Teď už jo? Proč? Pro tvou hezkou tvářičku?
Ne, díky tomuhle.
Nahrál jsem celý jeho rozhovor na svůj mobil.
Tak to jdeme říct Lucasovi.
Dobře, jdeme.
To nás odvedete jen tak? Bez pout? To má být vtip.
Ano, v poutech, takový je postup.
Ještěže tak.
Ještěže jsem jí to řekla, ji by to nenapadlo.
Bože, kdo by si pomyslel, že ty jsi ta rozumná?
- Nic, ani stopa po Lucasovi. - Nic, tady není.
Můžeme to říct tomu druhýmu průvodčímu.
Ne, já se ho bojím.
Tamhle je Lucas!
Lucasi! Lucasi!
Lucasi, potřebujeme tě!
Když se setkáme se soudcem dnes, zaplatíme míň, že?
- Cože? - Za brzkou platbu.
Když zaplatíte pokutu hned, půlku vám prominou.
Když se sejdeme se soudcem dřív, dřív zaplatíme.
A když zaplatíme dřív, musí nám slevit, tak to je. Znám svoje práva.
Jo? Taky máte právo mlčet
a nevyužila jste ho ani sekundu.
Taky mám právo na telefonní hovor.
Zavolejte si, komu chcete, máte mobil, vy bláznivko.
To je pravda!
- Voláš obhájci? - Obhájci? A proč?
Volám do turistické kanceláře v Zaragoze.
Když nás pustí dřív, využijeme toho a podíváme se na baziliku El Pilar.
Děcka, musíme najít druhýho průvodčího a vše mu říct.
Hned jak ten zloděj odejde, půjdeme ho hledat.
Nevidí nás.
Kroutí si knír?
Dobře. Uvidí toho podvodníka a chytí ho.
Jdeme!
Jsou to kumpáni!
Jdou sem!
Jsou připraveni. Nastoupí v Barceloně.
Dobře, počkám na ně u dveří a nechám je nastoupit.
Perfektní. Zůstaň ve vedlejším voze. Já pokryju jídelní vůz.
Dobře, tu prohlídku mi rezervujte. Ano. Tři dospělí a jedno dítě.
Vy dva se asi nepřidáte, že ne?
Prohlídka? Nespěchaly jste náhodou?
O nic nejde. Spěch je pro Ryby a Blížence.
- Tohle je ta bazilika? - Jo.
Otevřete hned dveře, nebo to dítě zapíchnu perem!
- Mám otevřít? - Jistěže ne!
Otevřete ty dveře, jsem totální cvok!
Cvok teda je.
Otevřete!
Co to děláte?
Jeďte! Pokračujte v jízdě!
Nemůžu otevřít dveře! Ujel vám závod nebo co?
Uhněte!
Z cesty!
Uhněte!
- O tomhle nikomu ani slovo. - Já vím.
Ta bude vyšilovat, až se probere.
Nevím, proč by měla. Bojí se letadel a v letadle nejsme.
Vítejte v Zaragoze z nebe.
Vpravo můžete vidět baziliku El Pilar.
Je z roku 1681. Jedná se o barokní památku...
Co kdybych jí sebrala brýle? Tak uvidí míň, až se probere.
Vida, ty ještě k něčemu budeš. Udělej to.
Byl sídlem muslimských panovníků...
Jo, jo! Moc zajímavé!
Podívejte, jak je Ebro dnes krásné.
Nepřehnala jsi to s těmi prášky, cos jí dala, a neumřela?
Kéž by. Protože až se probere, zabije ona mě.
Nevíš, jak jsou Váhy pomstychtivý.
Váhy se jen tak nezbavíš.
To spíš já tě zabiju.
Lítám si tu jako turistka nad Zaragozou,
a přitom se mám vdávat za hodinu a půl v Barceloně!
Klid, druhá část plánu už je v běhu. Uvidíš.
Dej mi to.
Běž na moje místo.
... svého politického a kulturního rozkvětu.
Byl pevností, sídlem aragonského dvora,
vězením inkvizice a sídlem aragonského parlamentu.
Jo, moc zajímavé.
Ale ráda bych viděla něco, co lidi obvykle nevidí.
Památky za městem.
- Mimo Zaragozu? - Jo, jako Sagradu Familiu.
Ale to je v Barceloně.
A není snad Barcelona mimo Zaragozu?
No tak, nemůžete nás tam hodit, když už jsme poblíž?
K letu do Barcelony nemám povolení.
Prosím, je to otázka života a smrti.
- Ne, je mi to líto, ale... - Vašeho života, či smrti!
Buď nás vezmete do Barcelony, nebo za sebe neručím! Jsem cvok!
Nebezpečná kriminálnice.
Co je tohle? Želízka, nebo dostihový kůň? Jsem cvok!
- Dobře. Vezmu vás tam, opravdu. - Tak fajn, leťte.
Nemůžeme je nechat okrást profesora.
Jo, ale co uděláme?
Dobře. Teď řeknu něco, co jsem si myslel, že nikdy neřeknu.
Zavolám mámě.
To je divný. Nebere mi to. Co tak může asi dělat?
Pozor!
Skvělý! Jsme tu. Podívejte, pláž. Vidíte, jak to bylo snadný?
- A kde mám přistát? - Sleťte níž k hladině vody.
Skočíme do ní jako v Trosečníkovi .
Jak chceš skočit do vody? Vždyť jsme spoutaný!
Ty jsi tak otravná. Nejsi náhodou Ryba?
Ne. Jsem Houdini, dej si pohov.
Susano, ten kluk se na mě dívá. Susano.
Nechovej se jako posedlý, kluku.
Co to je?
Susano, ukradl té policajtce klíče.
Výborně, Pablito! Méně utíkání, více kleptomanie!
- Dělej! Skákej! - Ne, ne!
Mě neshazuj, díky!
Haló! Nechaly jste tu toho kluka!
Ne, díky! Nechte si ho za ty nepříjemnosti!
Zavolej jí znovu, třeba to už vezme.
Nic, nebere to.
Pošli jí hlasovou zprávu.
Mami, poslouchej mě dobře. Ve vlaku bude spáchán zločin.
Za chvíli dorazíme do Barcelony.
Tam nastoupí do vlaku zločinci, kteří mají spáchat tu loupež.
Musíme tomu zabránit.
Mami, moc důležitý. Přines mi růžový lak na nehty.
Končím a přepínám.
Jo! Už jsme na pláži v Barceloně!
El Castillet, chléb s rajčaty...
Slunce, sluníčko, přijď za mnou.
Slunce, sluníčko, přijď za mnou, je mi zima.
Taxi.
Moje!
Taxi!
Jasně, jak by mohl zastavit? Vypadám jako duch stopařky.
- Taxi! - Taxi!
- Taxi! Taxi! - Co děláš?
- Taxi! - Taxi!
Uhni!
Dobrý den. Na vlakové nádraží, prosím. Rychle.
- Ne, vystup, to je naše taxi. - Ne!
- Ke kostelu sv. Anny, prosím. - Ne, na vlakové nádraží.
Na vlakové nádraží.
- Ne, ke Svaté Anně. - Jsme dvě proti jedné. Na nádraží.
Prosím vás, dámy. Kostel je po cestě na nádraží. Můžu vás vzít všechny.
- Proč jste to neřekl hned? Jedeme. - Chlapi jsou vážně někdy natvrdlí.
- To teda jo. - Jeďte.
Vlak do Perpignanu...
Nikoho nevidím. Ani tvoji mámu, ani její kamarádku.
Vystoupíme z vlaku a upozorníme policii?
Co když nastoupily a neviděli jsme je?
To je necháme ve vlaku samotný?
Moc by se toho nestalo. To samý udělaly ony nám, ne?
- Jako vloni tvůj táta. - Mohl za to tvůj děda.
Přestaňte s blbostmi a koukejte.
Nemají zavazadla.
To musí být posily toho lumpa.
Mají pistoli.
Jdou po profesorovi.
Zip, prosím.
Jste si jistý, že je kostel po cestě na nádraží a není to zajížďka?
Jsem si jistý.
Nechceš toho kluka, aby ti nesl prstýnky?
Jo, jasně.
Můj mobil! To bude určitě můj snoubenec!
Ne, neber to! Policie může zjistit, kde jsme!
Co to říkáš?
Já chci taky mluvit se svými dětmi,
ale nemůžu, jsme už moc blízko na to, aby nás teď chytili.
Lásko!
Esther, kde jsi? Všichni na tebe čekáme.
Dorazíš, že ano?
Jistě, lásko, jsem už za rohem.
Uvízla jsem v zácpě.
Kněz říká, že už nemůže čekat, že má další svatbu.
- Cože? Dej mi toho kněze. - Co?
Dej mi toho kněze!
Dcero, mít pochybnosti je normální.
Mluvili jsme o tom v přípravě na manželství. Není třeba se bát.
Ale taky není třeba nechat kněze hodinu čekat.
Promiňte, otče. Jsem už za rohem. Pochybnosti nemám.
Proč nedáte mobil na hlasitý odposlech a nezačnete?
Jak bych mohl takhle začít s obřadem?
Ale jistě, já vás slyším perfektně. Uvidíte, že na své "ano" už tam budu.
To je neuvěřitelný!
Sešli jsme se zde...
Přidejte, prosím, rychleji!
Mluvím pomalu, abych vám dal čas sem dorazit.
Ne, to bylo na taxikáře. Jeďte!
Pokračuji.
Sešli jsme se zde...
Stop!
Já vím, co mám říkat, nepotřebuju nápovědu!
... abychom spojili ve svátost manželství...
Co to děláš?
Co dělám? Víte co, to stačilo.
Sakra.
Nemá to cenu, neberou to.
Vlak tu má stát 15 minut a 10 minut už uběhlo.
Třeba nastoupily zadním vozem. Musíme prohledat celý vlak.
Rozdělíme se.
My půjdeme z jídelního vozu dozadu a vy opačným směrem.
- Dobře? - Dobře.
A tohle je kdo?
- Ženich. - Ten můj ne.
Ten je z další svatby. Říkal jsem vám, že mám další.
- A nevěsta tu není? - Ne.
Tak mi dejte tohohle!
Prohledali jsme celý vlak. Musí být venku.
Tamhle jsou!
- Mami! - Claro!
Mami!
- Zvorali jsme to. - Ne.
Když už tu jsme, najdeme ostatní a zabráníme té loupeži, dobře?
- Jo! - Dobře.
Honem, honem!
Nemůžu, nemůžu.
A co teď?
Teď si pronajmeme auto a pojedeme do Perpignanu.
Bude nám to trvat stejně jako vlakem.
Na pronájem auta nemáme dost hotovosti.
A nemůžeme používat karty, nebo nás najde policie.
Jsme na útěku před policií. Kdy ti to dojde?
No jo, pořád tomu nemůžu uvěřit.
Teď mi to došlo, za ten vrtulník jsem platila kartou.
Cože?
Tak to je konec. Vědí, kde jsme. Vzdávám to.
Potřebuju čůrat.
Už zase? Vždyť jsme ti nedali napít, co jsi byl naposledy čůrat.
To je pravda.
- Mám žízeň. - Zmlkni, skrčku.
Měl ses napít na pláži, měl jsi pro sebe celý moře.
Já vypila aspoň půlku.
Bože můj. Co když nám onemocní?
Pojď, jdeme najít záchod, trochu se osušíme.
Zavoláme úředním činitelům, aby na děti na nádraží počkali.
Dost, je konec. Jsme nepochybně horší než můj táta a Ricardo.
Ne, počkej. Nemůžeme to vzdát, když jsme se dostaly tak daleko.
Pokud je vše ztracený, nech mě zkusit poslední možnost.
Nikdy jsem si nemyslela, že tohle řeknu...
- Co chceš? - Ahoj, zlato!
Tak ráda slyším tvůj hlas. Můžeš mi poslat peníze?
Počkat. Ty chceš, aby já poslal tobě peníze?
Cos hulila?
Jo, ale pošli je na ten druhý účet. Nemůžu používat kartu.
Mám velký problém!
Tak povídej, protože pro tebe je problém všechno.
Jsem na útěku, hledá mě policie kvůli vynucenému přistání,
vyhrožování smrtí policajtovi a únosu helikoptéry.
Vidíš? Prý velký problém.
To já tu mám problém, dostávám nakládačku v Call of Duty .
A tvoje problémy jsou spíš z GTA , tak přestaň s těmi nesmysly.
No tak.
Jdeme na záchod. Já už na to kašlu.
Tam nejdu, ten je pro holky!
Jasně, abys nám znovu utekl. Koukej jít dovnitř!
Osuš ho ty, já se musím nutně vyčůrat.
Tohle má větší tah než záchod v letadle!
Dobrý den.
Viděla jsem nového vdovce, co nevypadá vůbec špatně.
Ale ten je pro mě.
Mám ho v merku už od minulého výletu.
- Jeho žena měla už na kahánku. - Že jsi nic neřekla.
Přece ti to nebudu vykládat.
Proč myslíš, že jedu na výlet do Perpignanu?
Měly bychom si pospíšit.
Pokud autobus odjede bez nás, budeme mít smůlu obě dvě.
Tak počkej. Musím si odskočit.
Pohlídala byste nám laskavě na chvíli kufry?
- Jistě. - Děkuju.
- Slyšelas to? - Co?
Dej mi pásek.
Cože?
Nemůžu uvěřit tomu, co jsme udělaly.
O jeden zločin víc nebo míň, to už je jedno.
- Pospěš si, ujede nám autobus! - Jak si mám pospíšit?
Vždyť máme v kufru 40kilový dítě.
Tamhle je, Perpignan.
Počkejte! Počkejte!
Pomozte mi! Někdo nás tu zamkl!
Pomoc!
Otevřete nám!
- Promiňte, byly jsme na toaletách. - Vždycky je to stejný.
Krucinál. Co tam máte? Váží to aspoň 40 kilo.
Au.
- Co to bylo? - Au, to ta moje kyčle.
Chlapče, každým dnem je to horší. Pomozte mi prosím nastoupit.
Rychle.
Už mám svůj věk.
- Než si sednete, vezměte si číslo. - Co?
Na záchod. Aby mi tu lidi nestáli při jízdě ve frontě.
Dám vědět, až se uvolní.
Dobře.
Sedneme si zvlášť, aby nás spolu nespojovali.
Haló! Nechali jste nás tu!
Co to je?
PŘIJĎTE DO CHODBY DŮLEŽITÉ
Co tak důležitého mi musíte říct?
Nechceme vás vyděsit,
ale ve vlaku je několik osob s jasným cílem.
Ukrást váš kufřík.
- Tak ještěže mě nechcete vyděsit. - Musíte se hned schovat.
Zatím jsme nevymysleli kde. Není to jednoduchý, jsme ve vlaku.
To je pravda, jednoduchý to opravdu není.
VAŠE ČÍSLO A37
Bože, to s tou frontou je pravda. Měla jsem si dojít na nádraží.
Nebojte se.
Mám to další číslo, jestli chcete.
S prostatou jsem na tom dobře.
Děkuju.
Ty ses sem vetřela.
Není ti ani 50. Proč tu jsi? Abys nám ukradla chlapy?
Ne, já mám lifting.
Je mi to líto, ale na záchod nemůžete.
- Cože? - Obávám se, že jsem ho ucpal.
Musíte zastavit! Ucpal se záchod!
Nebudu stavět kvůli ničemu ani nikomu.
Musíte zastavit! Potřebujeme na záchod!
Zastavte! Zastavte!
Ne, ne. Nezastavujte!
Mám inkontinenční vložky. Kdo chce?
- Zastavte! Zastavte! - Dobře. Ale jen na pět minut.
No tak, vystupte si. Vy si nevystoupíte?
Ne, já už si ulevil.
Co to s nimi je? Trčíme tu už věčnost!
- Proto jsem nechtěl zastavit. - No tak, chlape! Já byla hned.
Nejde mi to.
- Bože, znovu už stavět nemůžeme. - "Znovu už stavět nemůžeme."
- Jdu pročistit záchod. - Nestihneme to...
To stačilo.
Kam jdeš?
- Už zase? - Chceš tam být včas, nebo ne?
To tu všechny ty stařečky necháme?
Všechny ne. Tohohle si bereme.
Nakonec měla pravdu, že krademe chlapy.
Co to děláte? Pusťte mě ven!
Mrzí mě to, moc spěcháme!
- Nenechávejte mě tu s tímhle! - Je mi to opravdu líto.
- Co se děje? - Umíš to řídit?
Jasně, neboj.
Autobus odjíždí pryč!
Sakra, chcíplo mi to.
- Zkus to nastartovat, proboha! - Nejde to!
Zastavil, jdeme!
Počkejte na mě!
Jdou sem!
Bože, to je jak z Živých mrtvých .
Jdeme!
Pablito. Pablito!
Pablito.
Pablito, pojď sem.
Jdou po nás zombíci!
Jdeme!
Utíkej!
Jsem vám moc vděčný za pomoc.
Mám nápad.
Snad to bude fungovat.
Běžte dovnitř.
- Páni. - Co to děláte?
Sem nemůžete.
Děti chtěly vidět, jak funguje vlak.
Jo, ale sem nemůžete.
Omluvte mě, pane. Ale je to nouzová situace.
Musíte zastavit vlak.
Co to říkáte? To nejde. Okamžitě jděte ven!
Byl bych nerad, kdybych musel použít násilí.
Zastavte ten vlak hned teď.
Jo, jo.
Předal jsem kontrolu řízení do centrály.
Teď už odsud nemůžu nic dělat. Je mi to líto.
S tím si nedělejte starosti.
Auto! Zastavte!
Tak já jdu hledat signál.
Neříkala jsi, že nemůžeme telefonovat?
Teď už je to jedno.
Musím mluvit s Nachem.
Tamhle jede další auto! Zastavte! Zastavte!
Lidi jsou takoví sobci! Nikdo nám nezastaví.
Co kdybych ukázala kus nohy?
Chceš, aby zastavili, nebo jeli rychleji?
Nemůžu uvěřit, jaký lidi jsou. Vždyť tu máme malýho kluka.
Skvělý nápad. Kluku, pojď sem.
Zůstaň tu a nehýbej se, ať se děje, co se děje.
Dám ti super dárek, jo?
Dvě čárky.
Naštěstí.
Nacho, vezmi to.
- Vezmi to. Nacho! - Mami? Mami?
Odteď mluvím jen já!
Jasný?
Nacho?
Zatracený signál.
Pablito, běž odtamtud.
To nebude fungovat, jako bys ho neznala.
Zůstaň tam! Reverzní psychologie.
Pablito, pojď sem! Pablito, uhni! Pablito!
Vidíš? Jdu si s ním promluvit.
Co se stalo?
- Vysvětlila jsi mu náš problém? - Jasně.
A mile se nabídl, že nás odveze.
- No, a co? - Je Ryba.
- Cože? - Jo, holka.
To je jedno, že je Ryba, ne? Proto jsi ho nechala odjet?
Rybám nevěřím.
Proboha, Susano, jsme v zoufalé situaci!
Já vím a pokusila jsem se to napravit.
Ptala jsem se ho na ascendent, ale má ho ve Lvu.
- A to opravdu nejde. - Nemůžu tomu uvěřit.
Já taky ne. Jediný auto, co zastaví, a řídí ho Ryba s ascendentem ve Lvu.
Špatně, všechno špatně!
Takže ty si zastavíš chlápka, co zná svůj ascendent.
Ne, já si ho domyslela podle jeho oblouku obočí.
Víš co? Už žádný nesmysly.
Bože můj, to je ten chlap z telenovely.
- Turek, Turek! - Kdo?
Jak se máte, Turku? Jezdíte sem často?
Promiňte, potřebujeme pomoc.
Promluvme si chvilku, tohle je naše chvilka jako Thelma a Louise.
Ona je Thelma, já Louise. Ty Brad Pitt.
- Která se zapletla s Bradem Pittem? - Zmlkni.
- Můžete nás vzít do Francie? - Jistě, to není problém.
- Mluvíte španělsky. - Ano, budu se stěhovat do Španělska.
Dobře děláte, chlapče. Španělsko, nádhera! Tortilla, opálení, šunka...
Tak jako já tě nikdo nepolíbí.
Proto zůstaneš navždy po mém boku.
Jen moment. Dám ty krabice dozadu.
To není třeba. Můžeme jet hned? Strašně spěcháme.
- Jistě. - Já si sednu dopředu.
Ona pojede s dítětem vzadu, je to její syn.
Dobře, dobře.
- Co prosím? - Prosím, je to fešák, jsem osamělá.
To já taky.
Jo, ale ty budeš vypadat k světu dýl než já.
No tak.
Lidi mi vždycky říkají, že bych mohla být hvězdou telenovel.
Co myslíte?
Jo.
Já to věděla.
V jakém jste znamení?
Ale...
- Vystupte si. - Co se stalo?
- Neříkej mi, že je taky Ryba. - Vystup z toho auta.
Co je? Ale proč?
Protože mě osahávala. No tak, dolů.
Opravdu se omlouvám. Chtěla jsem jen vědět, jaký máte ascendent.
Odpusťte mi to.
Lituju, ale ne.
Koukej, fešáku, tvoje klíče!
To je vážně neuvěřitelný...
Pojedu do Portugalska.
Tak, Romario.
Copak ty sis nevšiml, že tu uniformu nemám na sobě já?
Lucasi, klid. Pusť Navalese.
Nedělej nic, čeho bys mohl litovat, vše má své vysvětlení.
Nechci slyšet žádné vysvětlení.
Tedy chci. Proč bych neměl chtít? Naslouchání je dobrá věc.
Tak se člověk něco dozví. Sem s tím vysvětlením.
Pokusil jsem se vám to vysvětlit už předtím, ale nevěřil jste mi.
Proto jsem vás musel znehybnit.
Takže je to pravda, že...
Jo, jsem od tajný policie.
Jasně. A já jsem šerif okresu. Ale no tak.
Svoji uniformu vám nenechám.
A taky tohle všechno nahlásím...
Je mi to líto, ale nemůžu vás nechat ohrozit operaci.
Tak to jsou věci.
Romario s námi spolupracuje.
Takže ty jsi tajnej. Žes nic neřekl.
Já? Ne, to ne. Požádal mě o pomoc,
protože neměl lístek, abych ho nechal nastoupit do vlaku.
A tak přispívám svojí troškou do mlýna.
Říkej mi Watsone, říkej mi Robine, říkej mi Mortadelo.
A co tyhle gorily?
Bez posil bych ho nemohl zadržet,
tak jsme to chtěli udělat v týmu během zastávky v Barceloně.
Můj ty bože.
Rok terapie, a stejně ze mě udělají cvoka.
Co ten chlap udělal?
Veze v kufříku originál rukopisu
Důmyslný rytíř Don Quijote de la Mancha.
- Od Cervantese? - Ne, od Pérez-Reverteho, chytráku.
Chce ho vyvézt ze země.
Ale já mu v tom zabráním.
Páni.
Já vím.
Výborně, je tu signál!
Hlasová zpráva od Nacha? Tak schválně...
Mami, poslouchej mě dobře. Ve vlaku bude spáchán zločin.
Za chvíli dorazíme do Barcelony.
Tam nastoupí do vlaku zločinci, kteří mají spáchat tu loupež.
Musíme tomu zabránit.
Mami, moc důležitý. Přines mi růžový lak na nehty.
Končím a přepínám.
Uvidíme, o co jde.
Telefon, na který voláte, je momentálně vypnutý
nebo se nachází mimo dosah sítě.
- Co když jsou opravdu v nebezpečí? - V nebezpečí? Teď jsi s ním mluvila.
Vymysleli si to, aby si z tebe vystřelili.
Ricardovi to vloni udělali taky.
Nepamatuješ si to? Tu fotku s kečupem jako krev?
To je pravda, jo.
Prý v nebezpečí.
- Okamžitě otevřete ty dveře, Morrisi! - Okamžitě!
Nemůžete ty dveře otevřít jako předtím? Fajn, nemůžete.
- Je po všem! Máme vás! - Máme vás!
Spíš máte velký problém. Nejsem tu sám.
Mám tu pár kamarádíčků.
- Klid, děcka, jsem tu! - Lucasi, pomoz nám!
Pusť ty děti!
Zaprvé, přestaňte bušit na dveře! Je to dost nepříjemný.
A pak zařiďte, ať ten vlak zastaví.
Potřebuju k útěku auto.
Dost velký pro mě i mé kamarádíčky.
Neříkejte nesmysly. Chytíme vás, než dorazíte na hranice.
- Nemáte jak uniknout. - To nemáte!
Od této chvíle každých 10 minut, co uplynou bez splnění mého příkazu,
jedno z těchhle děcek... kaput.
Tím kaput nemyslí, že...
Paráda. My to zvládneme. Už jsme skoro ve Francii.
Už cítím ten glamour. Dokonce mám problém artikulovat.
Ano, ano. To jsem já. Carolina Herrera.
- Vidíš? - No.
Ne! To není možný.
Musel je zavolat ten Turek. Ten idiot. Nikdy nevěř chlapovi.
Už jsem se z těch randících aplikací mohla poučit.
Co uděláme?
Co uděláme? Tak například by ty profily chlapů měly obsahovat
hodnocení jiných uživatelek, abys věděla, co čekat.
Co to plácáš? Zmlkni.
Nedostala jsem se až sem, aby mě teď chytili.
Paráda, kočko. Konečně je s tebou zábava.
- Pořád nás pronásledují. - Jo.
Sakra! Útes!
Snad se teď nepoděláš strachy? Po tom všem, čím jsme prošly.
Dělej, šlápni na to!
Tak dost. To už stačilo.
- No tak, vrhněme se do propasti! - Jak to myslíš?
Jo, jako Thelma a Louise.
Ty jsi takový suchar. Že ty chceš taky skočit dolů?
Že je to zábava?
Vidíš? To dítě chce taky skočit. Jediný suchar jsi tady ty.
Jsme dva proti jednomu! No tak, dělej!
Nikdy nechceš udělat, co chci já.
Už jsou tady.
Půjdete se mnou.
FRANCIE 7 KM
Paní, obraťte to, prosím. Musíme vyzvednout děti a jsme tak blízko!
Po té "paní" jsem nic neslyšela. Co máte za problém? Je nám stejně.
Když jste se chtěla pomstít,
proč jste nezavolala svým kumpánům,
aby nás zatkli místní policajti?
Zaprvé, my strážci zákona nemáme kumpány. To jste vy dvě.
A samozřejmě jsme nehodlali nikomu vyprávět, jak jsme se ztrapnili.
Bohatě nám stačilo, co se nám stalo vloni.
- Byli jsme všem pro smích. - Opravdu?
Dokonce jsme se kvůli té ostudě přestěhovali z Asturie do Zaragozy.
A co se stalo?
Unesla nás banda cvoků v čele s šíleným puberťákem
a vysadili nás uprostřed ničeho.
Tak dost tlachání.
Tohle je vaše příležitost.
Ve vlaku jsou nebezpeční zloději.
Když je zatknete, sláva bude vaše.
Vezměte nás prosím za dětmi. Ověříme, jestli jsou v pořádku,
posadíme je do autobusu na tábor
a pak nás můžete zatknout. Cokoliv budete chtít.
Buďte trochu vstřícná. Víte, jak je pro matku samoživitelku těžký
skloubit péči o děti se zločineckou dráhou?
Mějte pochopení.
Prosím, vyslechněte mě.
Vím, že to, co jsme udělaly, je příšerný.
Ale nejsme žádní zločinci. Jsme matky.
Moje děti jsou ve vlaku do Perpignanu.
Jen tam potřebuju dojet, počkat na ně a posadit je do autobusu.
A tak budu o trochu míň příšerná matka.
Víte, vychovávat sama dvě děti není vůbec snadný.
Dělám, co můžu.
Ale pokud dorazí na nádraží a nikdo tam nebude,
bude to to nejhorší, co jsem jim kdy udělala.
- Díky! Díky. - Díky!
Tisíceré díky! Díky!
- Mohla byste pustit houkačku? - Jo, máme trochu naspěch.
Tohle všechno je super.
Díky! Díky.
Vidím, že mě neberete vážně.
Takže splním svůj slib. Kdo chce být první?
Je po všem, Morrisi. Zbytečně to ztěžujete.
Nechápete, že to já tu rozhoduju?
Že pokud neuděláte, co chci,
odprásknu všechna tahle odporná děcka?
Řekl, že jsme odporní?
Je nás šest a on je sám.
Cože? Ale on je dospělák s pistolí.
Ať vás ani nenapadne se těch děcek dotknout!
- Otevřete ty dveře! - Otevřete ty dveře!
Jste dobří, že jste nás dokázali najít.
Lítali jsme jak nudle v bandě.
S ohledem na ty kreditní karty, volání mobilem...
Vidíš?
A stařečky, co jste za sebou nechávaly po cestě...
Bylo to jak jít po cestičce z drobečků chleba.
Nechaly jsme vám tam i jednoho chlapáka.
Turka. Je to fešák.
- Viděli jste ho? - Jo, fakt díky.
Podívejte, tamhle jsou hranice!
FRANCIE
Myslím, že to nestihneme. Je to daleko.
Ale jo, zvládneme to.
Bože. Z té úzkosti se mi točí hlava.
Jsi malátná, protože jsi ve Francii.
Ve Francii jsou takoví všichni.
Neviděla jsi reklamy na parfémy?
Carolina Herrera. Paris. Jean Paul Gaultier.
Ano, ano, to jsem já. Möet & Chandon.
- Otevřete ty dveře! - Ne!
Budu počítat do deseti,
a pokud mě neposlechnete, bude to mít následky!
Deset.
Devět.
Osm.
Sedm.
Šest.
Pět.
Čtyři.
Tři.
Dva.
Jedna.
Fajn.
Začnu s těma nejmenšíma.
Nejmenšíma? Vezměte si ty starší, už toho mají víc za sebou.
Teď!
- Teď uvidíte! - Tu máš!
Běžte stranou!
- Lucasi! - Děcka!
- Klid, jsme od policie. - Jdete pozdě, mě už zmlátil.
- Jste zatčen, Morrisi. - Jste zatčen.
Tak jste viděli toho svýho kamaráda vědce.
Na terapii nám vždy říkali, že vzhled klame.
Jako vloni, když jsem si myslel, že cestujete sami.
- My cestovali sami. - A letos taky.
Utíkejte za mámami, určitě si dělají starosti.
A o tomhle ani slovo nikomu.
Ale...
co ten návod?
- Je to knížka? - Je to knížka!
Je to originál rukopisu.
Od Pérez-Reverteho.
Naštěstí je neporušený.
Je to světové dědictví.
Originál Quijota .
Ukažte, sundám vám pouta.
- Vy nás pustíte? - Jo, běžte za svými dětmi.
Já taky vím, co to je, protloukat se sama s dětmi,
protože si tvůj oprsklý exmanžel narazil 25letou holku.
Přitom ani sám neví,
jak ji dokázal sbalit, když vypadá jako buranský přihlouplý pupkáč.
Ne že by nás to nezajímalo, ale...
Běžte, běžte.
Děkujeme.
Není jí 25, ale 26.
Všichni jsou už pryč. To nemohli chvilku počkat?
Co tu děláte? Musíte si vystoupit.
Moje děti cestovaly samy na těchto sedadlech. Neviděl jste je?
Jo, už si je vyzvedli.
Vyzvedli? Kdo?
- Nevím, nějací pánové. - Cože?
Nějací pánové?
Ne.
- Pablito! - Mami!
Fernandito!
- Moje děti. - Mami!
Jste v pořádku?
Nacho, co jsi to vykládal v té zprávě o tom zločinu?
Nic, mami, jen jsme se ve vlaku nudili.
Dobře, tak to si ještě povíme.
A co vy? Co vy tu děláte?
Přijeli jsme vás zachránit. Hezky jsme se projeli.
Měli jsme čas jim i něco koupit v McDonaldu.
Mělas je vidět. Nic nejedli.
Netušíš, čím vším jsme si prošli.
- O tom mi vyprávěj. - Málem jsme umřeli!
Drželi nás jako rukojmí!
To mě taky.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Užijte si to!
Čau, dědo.
Marcosi, to nebylo hezký, že jsi to řekl tátovi a Felipemu.
Dohoda byla, že když nezastavíme vlak, budeš mlčet.
Já to nebyl.
A kdo tedy? Jak jste se to dozvěděli?
Máme svoje kontakty.
Vidíš? Prý velký problém.
To já tu mám problém, dostávám nakládačku v Call of Duty .
A tvoje problémy jsou spíš z GTA , tak přestaň s těmi nesmysly.
Kdo chce, abys mu poslal peníze? Jsi švorc.
Moje máma, prý je na útěku před spravedlností
a hledají ji, protože způsobila vynucené přistání letadla,
vyhrožovala smrtí policajtovi a unesla helikoptéru.
Takže já myslím, že ve vlaku nejsou.
To se pobavíme.
Nemůžu tomu uvěřit. To mám za to, že jsem porodila syna Rybu.
A já porodil zločince.
Ty máš ale drzost. Ty jsi neporodil nikoho.
Kdybyste se svěřily, mohli jsme vám poradit.
Hlupačky.
Jasně, tvůj táta a já jsme v útěku před spravedlností experti.
Neuvěřitelný. Chlapi vás budou poučovat i o tom, jak to máte zvorat,
protože oni to zvorali líp než vy.
- Přesně tak. - Paní, co vy s tím máte co dělat?
Já nic. Já jdu na vlak, jsem z Cuency.
Tak, už.
- Ahoj! - Takže mise splněna.
Děti sedí v autobuse na tábor.
Pronajali jsme si auto, tak vás můžeme svézt.
- Jdeme. - Ne.
- My dvě si pronajmeme kabriolet. - Vážně?
Jasně, Thelmo.
Mám tě ráda, Louise.
Jdeme.
- Thelma je ta hezká, že jo? - Jasně.
České titulky Blanka Medková Iyuno 2024