Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Deco, požurite.
Mama, ne mogu da nađem svoju šminku. -Već sam je spakovala.
- A moj lak za nokte? - Jesam.
- Moj tablet? - Tu je.
Deda ne ide s nama? -Nakon onoga što je uradio prošle godine? Ne.
Jadan deda. Mama, previše si ozlojađena. -Šta to znači?
Neko ko previše zamera.
Jao, da, mama zamera sve.
Hajde, idemo. Ne smemo da zakasnimo na voz. Ključevi!
Idemo.
KLINCI SU U REDU 2 DA, OPET SE DOGODILO
Ne znam šta je sa Rikardom, uvek kasni.
Voz kreće za deset minuta. Možemo li da uđemo?
- Eno ih. - Tu smo!
Ćao, deco.
Ne mogu da se naviknem na njega.
Kako si, Fernandito? Nisi poveo svog guštera ove godine?
Ne, poveo sam brata.
Jao, više bih voleo guštera.
I ja.
- Hajde, deco, idemo u voz. - Sigurno ne želiš da idem s tobom?
Šališ se. -Još si ljuta zbog onoga što se desilo?
Završilo se dobro. Čuj, ne možeš sama s njima.
Imaju i pojačanje ove godine. -Nisam sama.
Idem s nekim skoncentrisanijim od tebe.
- Jedva sam stigao. - Da.
Ideš s njim? On je bio kriv za sve.
Naravno da ne, došao je da se pozdravi s decom. I kasni, kao i uvek.
- Tata, već su u vozu. - Ko onda ide s tobom?
Neko odgovorniji od vas dvojice. -Ćao!
- Susana, Unaijeva mama? - Bolje poznata kao Susana Ludača.
Vi pričate o tome?
Nismo čudni i opsednuti klatnima, čakrama i tibetanskim činijama.
- To je bila faza, više nije takva. - Izvini što kasnim.
Bilo je preteško naći taksi čija je tablica palindrom.
Šalim se. Došao je odmah, ali zbir brojeva nije bio 11.
Morala sam da čekam drugi.
Reci Markosu da izađe, ide kući sa mnom. -Ne pričaj gluposti. Hajde, ćao.
- Šta je to? - To je za svetost.
Prizivam bezbedno putovanje.
Daj, prizivaj unutra.
Ne verujem da bi Klara radije išla sa čudakinjom nego s nama.
Zašto si rekao da sam ja bio kriv? Najgori deo je bio tvoja krivica.
- Koji? - To što je saznala.
Da, istina. -A šta smo sve radili da ona ne sazna.
Potrudio sam se, ali tvoja ćerka je previše pametna. Na kraju...
Izvukla je to iz mene.
Vratili smo se bez ikakvih vesti. Misija izvršena!
Odlično. Je li bilo problema na putu? -Nijedan.
- Istina... - Dobro.
Tvoj otac je otišao da zapali pre polaska, ja sam otišao da ga nađem
i voz sa decom je otišao bez nas.
Onda je čudakinja došla sa sinom i ušli smo s njim u drugi voz.
Izbacili su nas, simulirali smo nesreću zbog prevoza
do najbliže stanice, kasnili smo i vozili se s hipijima
koji su nas napustili.
Pa smo oteli pijanca zbog auta, opljačkali benzinsku
i oteli i policajce koji su nas gonili.
Ovog puta smo mi njih napustili.
Onda je pištolj opalio i sudarili smo se.
Došli smo do farmera, odveo nas je u Asturiju na svom traktoru,
nakon pucnja na snimanju reklame za mleko gde je umalo ubio kravu.
Stigli smo taman kad i voz s decom
koja su vešto preživela maltretiranje poremećenog konduktera
bez ikakvih problema.
To je cela istina.
Htela sam da kažem... Istina je da sam prijatno iznenađena.
Izvukla je to iz tebe? Nije ni završila rečenicu.
I sad bi radije išla s čudakinjom nego nama.
Pa bolje da bude sa čudakinjom mamom nego sa čudakom sinom, kao mi.
- U pravu si. - U vezi sa svime.
Deco, slušajte.
Ovo putovanje očigledno neće biti haotično kao prošle godine.
Svako ima svoje mesto, nema menjanja.
Svako ima svoje i ni po koju cenu ne smete da ustanete.
Osim, naravno, u hitnom slučaju ili zbog Božjeg dela.
Ako vam se vrti u glavi, ako vam je muka, ako vam se žurno piški,
podignite ruku i čekajte da jedna od dve odgovorne odrasle osobe...
Odnosno, ja ću vam pomoći.
Pitanja?
- Da. -Šta znači žurno? - Hitno.
Dalje. Nema žalbi, vikanja ni udaranja sedišta ispred sebe.
Ko prekrši pravila... -Bože, kao da ste svi uhapšeni. Srećno.
Deco!
Onaj ko prekrši pravila dobija kaznu i odvodi se u Tihi vagon.
Lažeš da nas uplašiš. Ne verujem da imaš karte za Tihi vagon.
Želiš li da saznaš, draga Marisa?
Mene to s Tihim vagonom baš plaši. -I trebalo bi.
U Tihom vagonu ne smeš ni da trepneš, ni da mrdneš prstom.
Počeši guzu o sedište, i veliki grubijan će te izbaciti iz voza!
- Lažete, to ne postoji. - Zaista postoji Tihi vagon?
Poneću tamo tablet i proveriti domaći iz matematike.
- Polako, Načo. Diši. - Ponavljam ti da se zovem Ignasio!
Dušo, kako si naporan.
Moj sin nije naporan. Samo je odgovoran, za razliku od tvog.
- Moj sin odjednom nije odgovoran? - Kako odjednom? Nikad nije bio.
Prošle godine si rekla da je odgovoran za sve što se dogodilo.
Da, odgovoran za to što su završili u pritvoru.
Ali odgovoran, zar ne?
Dame i gospodo, voz kreće za minut. -U redu. Odlično.
- Čekaj, gde je Pablito? - Tamo.
- Gde? - Ispred nosa ti je.
Ali napolju je!
Jao da, kako je prozor čist.
Taj klinac je previše miran.
Rekla sam da se niko ne pomera.
On često beži.
Pablito.
- Klara! - Ne izlazi!
Mali, stani, ispašću!
Ne!
Nema šanse.
- Da tražimo pomoć? - Da tražimo kofein?
Ne mogu da verujem.
- Tebi je ovo smešno? - Zapravo, da.
Čemu se ti smeješ, činčilo?
- Moram da obavim poziv. - Da, neka zaustave voz.
Zovem tvog tatu, poludeće. -Mog tatu?
Felipe! -Šta ima? Nisi valjda otela moju ćerku?
- Tata, kako si? - Zabrinuto. Je li sve u redu?
Da, da. Samo javljam da smo svi uspeli da uđemo u voz.
Nije bilo toliko teško.
Sa učiteljem poput mene... Sve sam ti olakšao.
Da, da. Ćao!
Načo! Slušaj.
Reci kondukteru da odmah zaustavi voz.
Majko. Kao prvo, moje ime je Ignasio.
Drugo, ne brini. Prošli smo kroz ovo prošle godine bez problema.
Voz ima presedanje u Barseloni za tri sata.
Ako sedneš na let koji traje tačno sat i 20 minuta,
stići ćeš na svoje odredište na vreme.
Ne budi naporan, daj mi konduktera.
Klara, ovo inače nije moj stil,
ali ako napraviš zbrku, pozvaću svog i tvog oca i reći im sve.
Klara, ne brini, znamo celu proceduru.
Ponašamo se normalno, ne pravimo probleme i izbegavamo konduktere,
naročito ako su psihopate sa fobijom od dece.
Mama, izgledaš bledo. Stavi rumenilo. Prijem i odjava.
Kako se ovo dogodilo?
Hajde, nasmej se. Smešno je. -Smešno?
- Gori smo od Rikarda i Felipea. - Nismo glupi kao oni.
Imamo novčanike. Kupićemo avionsku kartu i... -Avion?
Ne, smrtno se bojim letenja. Zato smo išli vozom.
- Najgora sam majka na svetu. - Hej, niko nije kriv.
Šta ćemo sada? -Ovako, vozu je potrebno sedam sati do Perpinjana.
Iznajmićemo kabriolet i otići na put kao Telma i Luiz.
Možda ćemo i naći Breda Pita na benzinskoj pumpi.
- A klinac? - Koji klinac? -Ovaj.
Stavićemo ga u ormarić na stanici, neka ga majka pokupi.
Da, i neka sazna da joj je drugi sin još u vozu.
Uspela sam da prikrijem prošlogodišnji haos, a sad imam ovo.
Kupićemo mu hranu, staviti u ormarić i pokupiti ga posle kampa.
Je li on tamo ili u metaverzumu?
Šta ako neko pozove roditelje?
Ovaj neće, priča manje nego emotikon.
- Hajde. Idemo po taj kabriolet. - Tako je.
Dobro jutro.
Hitno nam je potreban auto.
Kabriolet, dva sedišta, veliki gepek. Dobro, ne prevelik.
Kabriolet, dva sedišta...
Ne slušajte je. Običan auto, pet sedišta ako može.
- Običan auto s pet sedišta. - Ali dobar auto.
Dobar s pet sedišta.
Da stignemo u Perpinjan za sedam sati. -Nemoguće.
Najbrža ruta traje osam sati.
- Nemoguće. - Moguće, pogledajte.
Ovo je najdirektnija ruta, traje osam sati.
Druga opcija bi bila avion za Barselonu i...
- Ne avion, plašim se letenja! - Smiri se.
Popij ovo, prirodne su. Pravim ih sama. -Nema šanse.
- Bog zna šta si stavila u to. - Ti bi radije da priznamo sve
i da ih Rikardo i tvoj tata pokupe?
- Pauk! Dupli! - Ne!
Pobedila sam!
Prošle godine je bilo bolje.
Mogli smo šta smo hteli u svojoj kabini.
- I jer sam uzeo tatin novčanik. - I kupili smo pića s kofeinom.
Jeli smo šta smo hteli! -A sad moramo da sedam sati sedimo ovde i ne jedemo.
- Skočiću iz voza. - Fernandito, smiri se. Diši.
Vi možete da sedite ovde kao gubitnici.
Ja idem da učim.
Ne, moramo da ostanemo zajedno. Ne smemo da se razdvajamo. -Dobro.
Narode, nećete verovati. Pogledajte niz prolaz.
Uživajte u putu.
Deco!
Pratim vas pomno.
Ta prokleta deca putuju sama.
Brže, uhvatiće nas!
Sad!
- Polako, gotovo je. - Pođite s nama. -Šta? Ne ja.
Oni! Ova deca su zločinci!
Zdravo, deco.
Sad sigurno skačem iz voza.
Kako ste? Ja sam, Lukas. Sećate li me se? -Da.
Kakvo smo putovanje imali, zar ne?
Idete na još jedno putovanje? -Da.
Odlično. To je odlično.
Doći ću kasnije da pozdravim roditelje. Gde su? U vagon-restoranu? -Da.
Prisećam se budalaština koje sam činio prošle godine
jer sam mislio da putujete bez roditelja.
Sad idem na terapiju. Neće se ponoviti.
Odlično, jer ih nema ove godine.
Hoće da kaže da su ove godine s nama majke, a ne očevi.
Da, menjaju se svake godine. To je odlično.
Uglavnom, srećan put.
Tablete nisu ništa učinile.
- Srce mi lupa. - Deluju posle nekog vremena.
Ne brini, kad avion padne, bićeš u potpunosti smirena.
Gladan sam. -Bože, ovaj klinac je kao njegov brat.
Prijavićemo ga kao ljubimca. Karta je jeftinija i ne moramo da ga trpimo.
Bože sačuvaj! -Neki kavezi su udobni, s rupama za disanje i svime.
Protiviš se kad god kažem da ga smestimo negde.
Izvinite, hitno mi je potreban takav kavez. Gde su vam ga dali?
U prodavnici, gde sam ga kupio.
Ali imaju ih ovde? -Kako mogu da znam? Izgledam li kao stjuardesa?
Ne, izgledaš kao nekulturna riba po horoskopu.
Lav sam.
Tako je. Nekulturni lav.
Strelac sam, gospođo.
Znala sam, lažljivi i nekulturni strelac.
Mislite da je kondukter sad zaista dobar ili laže da bi nas uhvatio?
Nadam se da je dobar jer njegov partner ne izgleda ljubazno kao prošli put.
Još gleda?
Je li otišao?
- Ispalo vam je ovo, gospođice. - Da, hvala.
Moramo da smislimo nešto, ne možemo samo da čekamo da nas uhvate.
U pravu si, moramo nekako da dođemo do hrane.
Ne mogu da razmišljam praznog stomaka!
- Pogledajte! - Šta sad?
Suptilno se okrenite i pogledajte onog ljubaznog čoveka.
Pogledajte mu zglob.
- Ima aktovku s lisicama. - Bože, sigurno je špijun!
Šta? Verovatno je profesor. Ili naučnik. -I ja tako mislim.
Sigurno nosi formulu nekog predobrog otkrića!
Ili nešto što će prehraniti treći svet.
Ili pretvoriti vazduh u protein. Ili izlečiti bolesti.
Ili ima šminku koja svetli u mraku!
Tu smo i još nisi mrtva, vidiš?
Problem je kad poletimo.
Svi su tako smireni!
- Let traje sat i 20 minuta... - Ne mogu toliko da izdržim.
Ne brini, to je ako stignemo. Ako avion padne, biće kraće.
Evo stjuardese. Obratite pažnju.
Prateći međunarodne regulacije avio-prevoza,
demonstriraćemo...
Hej! Slušaj dok stjuardesa priča!
Maske za kiseonik i izlazi u slučaju opasnosti...
Važno je obratiti pažnju.
Kaiš mora da bude vezan kad god svetli lampica za njega.
Avion ima osam izlaza za slučaj opasnosti.
Dva u prednjem delu, četiri preko krila i dva u zadnjem delu.
- Slušaj! - Prolaz će svetleti...
Priča o izlazima i ti to propuštaš.
Najbliži je verovatno iza vas.
Prsluci za spasavanje su ispod vaših sedišta.
Šta nije u redu s ljudima?
- Šta je bilo? - Slušaj stjuardesu!
Kad budemo umirali, nemoj ništa da me pitaš. -Jesi li ti prolupala?
Prolupala, ja? Pametnice, gde stoje prsluci za spasavanje?
Pametnice, gde stoji tvoj mozak?
Sad sam propustila ovo.
Izvinite, možete li da ponovite gde duvamo?
Da, da.
Slušaj! Svi obratite pažnju, koji đavo?
- Ne mogu da verujem. - Slušaću ako hoću.
Pogledajte je.
Ova je prolupala.
Hvala na pažnji, uživajte u letu.
Dobro. Idemo.
Zdravo, ponovo.
- Ideš u vagon-restoran? - Da.
Idem s tobom da pozdravim vaše majke.
Morale su u toalet.
- Obe u isto vreme? - Da...
To se može očekivati. Hrana u vozu je...
- Želiš nešto? - Da, hot dog, molim.
Izvoli.
Hvala.
- Moji roditelji su tamo. - U redu.
Da, u vozu sam i locirao sam ga. Sedi sam, s aktovkom.
Pratim ga, neće pobeći.
Konačno! Ovo mi neće biti dovoljno.
Polako, to je za sve.
- Šta ti je? Jesi li videla duha? - Bleđa si od moje mame.
Nećete verovati. Pogledajte iza, čoveka koji je na mobilnom.
On je definitivno špijun. Prati profesora.
- Neki profesor je u vozu? - Da, onaj mudrac s aktovkom.
Je li mudrac ili profesor? Ne može da bude oboje.
Moramo da kažemo kondukteru. Aktovka s formulom je u opasnosti.
Ali ne znamo je li se promenio i možemo li da mu verujemo.
Moramo da rizikujemo, čovečanstvo je u pitanju.
Reč je o preživljavanju.
Fernandito!
Šta? I ovde je reč o preživljavanju.
Susana, ove tablete su užasne.
Sad su moje tablete krive, a ne činjenica da si ti vaga.
Šta? -Vidimo tuđe mane, ali nikad sopstvene.
Kakve to veze ima?
Merkur je retrogradan i to uznemiri vazdušne znakove.
Kako to da se vazdušni znak plaši letenja?
- Moram da piškim. - Opet?
Nisam išao malopre. -Piški tu, ne želiš da prevrneš avion.
- Moram da piškim. - Dobro, idem s njim.
- Pusti nas, ovaj tip spava. - Ne.
- Ne skidam ovaj kaiš. - Idi preko nje.
Trebalo je da mi daš kavez.
Šta radiš toliko dugo?
Izađi već jednom!
Šta radiš, divljače?
- Ne! - Hajde.
- Hoću da ostanem. - Sletećeš u Saragozi!
Bože, klinac je pokušao da pobegne kroz WC šolju.
Potreban nam je kavez!
Dođi, Pablito. Sedi, brzo.
Pablito, sedi.
Šta radiš, budalo? Avion će se srušiti!
Prestani!
Pablito, uđi i veži se.
Dame i gospodo, prolazimo kroz turbulenciju... -Upozorila sam vas!
Šta ćete sad? Ne znate gde je šta!
Molim vas, vratite se na sedišta i vežite se.
Ne govori im ništa! Pusti ih da umru!
Trebalo je da slušate! -U pravu si. Svi ćemo umreti osim tebe.
Šta radiš?
Moj prsluk. -Šta će ti? Ne umeš ni da ga naduvaš.
Gospođe, molim vas, smirite se. Stanite i...
- Ne mogu da dišem. - Bože, u kabini je nestalo vazduha!
Ne mogu da dišem.
Spustite maske s kiseonikom!
- Šta se događa? - Svi ćemo umreti!
- Jedna po jedna, molim. - Da, da, naravno.
Šta radite? -Treba da predamo sve, zar ne?
Kad idete u zatvor.
Ja samo hoću izjavu o događajima u avionu.
- Ne moram da vam dam nakit? - Ne, možete da zadržite svoj... Nakit.
Izvinite, nemam iskustva. Nikad me ranije nisu hapsili.
Znam samo ono iz filmova, ovo je tako uzbudljivo. -Idemo dalje.
Gospođa se svađala s pola aviona i čak je pokušala da ubije stjuardesu.
Kad me je napala, branila sam se i malo smo se potukle.
Ali ja nisam ništa učinila, ja sam žrtva.
Moram hitno u Barselonu, imam venčanje.
Baš ozbiljno. -Ja sam nevesta! Vidite, imam venčanicu kod sebe.
Prijateljice su me za devojačko odvele u Madrid, napile
i ostavile s venčanicom i kartom. Urnebesno je.
Moram u Barselonu, udajem se za par sati.
I mi moramo brzo u Barselonu jer...
Jer...
- Veoma je važno. - Baš dirljiva priča.
Ne brinite, odvešćemo vas što pre. -Zaista?
U Barselonu?
Ne, u policiju, pa će federalci preuzeti slučaj.
Šta? Ne možemo...
- Molim vas... - Ne...
Moram u Barselonu. Imam svekrvu koja...
Samo tren, budite tihe. Ne možete to da nam učinite.
Ovo je pitanje života ili smrti.
Smilujte se jadnom dečaku koji nije jeo satima.
Ne brinite, maloletnika ćemo vratiti roditeljima. -Ne!
Mislim, nema potrebe.
Neće vas pustiti dok sudija ne odredi kauciju.
To neće biti do sutra ujutro. -Ne!
Spavaćemo u zatvoru!
- Dobra strana... - Ovo je moja dobra strana.
- Šta? - Za sliku za dosije.
Ili vam je ova draža?
Hvala, ovo je najuzbudljivija stvar koja mi se ikad dogodila.
Možemo li da objavimo sliku na Instagramu? -Ne.
Pa nije fora ako odem u zatvor i nikome ne kažem.
Bez uvrede, fora je, ali je manje fora.
Kao da spavaš s Bredom Pitom i ne smeš nikome da kažeš.
Niste u zatvoru.
Onda mogu da kažem ljudima, kao za Breda Pita.
Nisam bila s njim, ali to govorim ljudima.
Pomenuli ste dobru stranu...
Da, do sutra ujutro će prestati da deluje šta god da je ona uzela.
A ja? Moram na venčanje.
Izbeći ćete 70-postotnu mogućnost razvoda u prvoj godini.
Nećete izgubiti 12 meseci pitajući se zašto ste se uopšte venčali.
A pitaćete se. Ako mislite da će vam brak uspeti, luđi ste od nje.
Deco, previše gledate filmove.
Ne znači da je neko opasan špijun ako izgleda sumnjivo.
- A naučnikova aktovka? - Kakav naučnik? Ma dajte.
Na terapiji smo učili da je paranoja neprijatelj razuma.
Možda prodaje nakit i drži ga u aktovki da ga ne ukradu.
Ne, izgleda kao naučnik.
Pazi ti njih. Sad znate čovekovo zanimanje po njegovom licu.
- Kako ja izgledam? - Kao da ne koristite kremu.
Dosadno?
Dobro, vratite se majkama, sigurno su zabrinute za vas.
- Zašto nam ne veruje? - Terapija ga je previše izlečila.
Prošle godine je verovao da smo sami u vozu, a sad ne veruje.
- I bili smo sami. - Da, ali nije imao dokaze.
Tako je, to nam je potrebno. Dokazi.
Tri žene i maloletnik na letu 4815162342 Erlanz Era u 11.50.
Prepirka sa stjuardesom rezultirala je prisilnim sletanjem.
Idemo u policijsku stanicu u Saragozi.
- Ne možemo da ubrzamo sudiju? - Bojim se da ne.
Šta mislite, kolika će biti kaucija?
Uz nered koji ste svorile, prisilno sletanje
i kažnjavanje ostalih putnika,
- mogla bi da bude oko 30 hiljada evra. - Nemam toliko novca.
Ako saberete koliko ćete uštedeti na terapiji, razvodu
i dok pokušavate da prebolite razvod...
Ovih 30 hiljada evra je manje nego što to sve košta.
Ovo hapšenje je blagoslov.
Slušajte, zar ne možemo nekako ovo da namirimo?
Na primer, dodatnih 500 evra da sve bude gotovo danas.
Dodajete samo optužnicu za pokušaj mita.
Uopšte ne pomažeš. Šta si u horoskopu?
Znak umora i u podznaku mi je dosta.
Kako je ljuta. Baciće me u samicu.
Žene, morate da uživate u iskustvu.
Najbolji deo tek sledi. Tuš.
Stave te uza zid i peru tušem pod visokim pritiskom.
Super je. Niste to videle? Odlično je za celulit.
Imate sreće. Treba da uzmu druge zatvorenike, idete pred sudiju danas.
- Potpišite. - Ali dobijamo tuš?
Da, nakon masaže i aromaterapije.
Nije baš oštroumna. Dali su nam pripravnicu.
Nemam novca, sudija me neće pustiti. -Bez brige, imam plan.
- Onesvestila se. - Da, to su tablete za spavanje.
Kasnije deluju na vage. Vaga je uvek uravnotožena.
Ne brini. Imam savršen plan. Ali potrebno mi je pojačanje u Barseloni.
Nećemo dozvoliti da nam aktovka pobegne.
Bili smo u pravu, naučnik je u opasnosti. Rekao je sve tokom poziva.
- Moramo da kažemo Lukasu. - Uopšte nas nije slušao.
- Sad će morati. - Je li? Jer si ti tako rekao?
Ne, zbog ovoga.
Snimio sam ceo razgovor mobilnim.
Idemo da kažemo Lukasu.
U redu, odlazimo.
Vodite nas ovako? Bez lisica? Baš glupo.
Imaćete lisice, takav je protokol.
U redu.
Dobro je da sam rekla...
Ko bi mislio da si ti ona normalna?
Nema ni traga od Lukasa.
- Nije ni tamo. - Možemo da kažemo drugom kondukteru.
Ne, plašim se.
Eno Lukasa!
Lukase!
Lukase, tražimo te!
Ako idemo pred sudiju danas, manje ćete nam naplatiti, zar ne?
Šta? -Za rano plaćanje. Kad plaćate odmah, onda platite pola.
Ako idemo ranije pred sudiju, ranije plaćamo, znači da plaćamo manje.
Znam svoja prava. -Imate i pravo na ćutanje, pa ga niste iskoristili.
Imam pravo i na poziv. -Zovite koga želite, imate mobilni, ludačo.
Jao, da, istina.
- Zovete advokata? - Advokata? Zašto bih?
Zovem turistički biro Saragoze.
Izlazimo ranije, možemo da obiđemo katedralu.
Moramo da nađemo drugog konduktera i da mu sve kažemo.
Naći ćemo ga čim lopov ode.
Ne vidi nas.
Zar on suče brk?
Dobro. Videće varalicu i uhvatiće ga. Idemo.
Sarađuju!
Dolaze ovamo!
Ući će u Barseloni. -Dobro, čekaću ih na vratima i pustiti unutra.
Odlično. Čekaj u sledećem vagonu, ja ću u restoranu.
Da. Obilazak rezervisan. Da, tri odrasle karte i jedna dečja.
Hoćete li vas dvoje s nama?
Obilazak? Mislila sam da vam se žuri.
Pa ne toliko. Žurba je za ribe i blizance.
- Je li ovo katedrala? - Da.
Otvorite vrata ili ću probosti klinca!
- Da otvorim? - Ne!
- Otvorite vrata, luda sam! - Pa luda je.
Otvorite ih!
Šta radiš?
Sklonite se! Nastavite da vozite!
Ne mogu da otvorim vrata, Propustili ste Tur de Frans?
Sklonite se!
Sklonite se s puta!
- Nikome ni reči o ovome. - Znam.
Poludeće kad se probudi.
Ne vidim zašto. Plaši se aviona, ovo nije avion.
Dobro došli u Saragozu iz vazduha. S leve strane je katedrala.
Sagrađena je 1681. godine. Barokni spomenik...
Da joj skinem naočare? Tako će manje videti.
Nije loše, možda si korisna. Skini ih.
- Muslimanski kraljevi živeli su... - Da, da! Zanimljivo!
Reka Ebro je predivna danas.
Šta ako si joj dala previše tableta, pa je umrla? -Jao, kamo sreće!
Ubiće me kad se probudi. Vage mnogo vole osvetu.
Na osvetu se... Odvaže.
Ali ja sam ta koja će te ubiti. Razgledamo Saragozu,
a ja se udajem u Barseloni za sat i po.
Smiri se, ovo je drugi deo plana. Videćeš.
Daj mi to.
Sedi na moje mesto.
Zanimljivo, ali volela bih da vidim ono što ljudi inače ne vide. Izvan grada.
- Izvan Saragoze? - Da, poput Sagrade familije.
To je u Barseloni. -Da, a Barselona je izvan Saragoze.
Zar ne možemo da odemo tamo? Blizu smo.
- Nemam dozvolu za let u Barselonu. - Molim vas, reč je o životu ili smrti.
Žao mi je, ali... -Vašem životu ili smrti. U Barselonu ili ću vas ubiti!
Luda sam! Ja sam opasna zločinka!
Šta je ovo? Lisice ili konj? Ne znam, luda sam!
Dobro, odvešću vas tamo.
Dobro. Odradi ti svoje.
- Ne mogu da opljačkam profesora. - Da, ali šta da radimo? -Ovako.
Reći ću nešto što nikad nisam mislio da hoću.
Pozvaću majku.
Čudno, ne odgovara. Šta bi mogla da radi?
Oprez!
Tu smo! Tu je i plaža. Je li to bilo teško?
Gde da sletim? -Blizu mora. Skočićemo, kao u "Survajvoru".
Skočićemo u more? Imamo lisice!
Kako si dosadna. Jesi li možda riba?
Ne, ja sam Hudini.
Susana, ovaj dečak gleda u mene. Susana.
Budi dobar, demone.
Šta je to?
Ukrao je ključeve od policajca.
Bravo, Pablito! Manje eskapizma, više kleptomanije!
Hajde. Skoči!
Mene nemoj da gurneš!
Hej! Ostavljate dete!
Ne, hvala. Zadržite ga, za duševnu bol!
Klepto!
Zovi opet, možda će se javiti.
Ništa. -Onda joj pošalji glasovnu poruku.
Mama, slušaj. U vozu će biti počinjen zločin.
Uskoro ćemo biti u Barseloni.
Tada će ući zločinci i odraditi pljačku. Moramo da ih sprečimo.
Mama, veoma važno. Donesi mi ružičasti lak za nokte.
Prijem i odjava.
To! Na plaži smo u Barseloni!
El Kastiljet, tost "pan tumaka"...
"Sunce, dođi i vidi me!"
"Sunce, dođi i vidi me, tako mi je hladno!"
- Taksi. - Moj!
Taksi!
Zašto bi stao? Izgledam kao duh autostopera.
- Taksi! Taksi! - Taksi!
- Šta radiš?
- Taksi! -Taksi! - Skloni se!
Dobar dan. Na železničku stanicu, molim. Brzo.
Ne, ovo je naš taksi. -Ne! Crkva sv. Ane, molim. -Ne, železnička stanica.
- Železnička stanica. -Ne, crkva. - Četiri protiv jedne. Stanica.
Dame, crkva je usput. Odvešću vas sve.
- Što ne kažeš? Idemo. - Muškarci su tako spori.
- Zar ne? - Vozi.
Voz za Perpinjan...
Ne vidim tvoju mamu i prijateljicu. Idemo iz voza i reći ćemo policiji.
A ako su ušle, a da ih nismo videli? Ostavićemo ih same?
- One su to uradile nama. - Kao tvoj tata prošle godine.
- Tvoj deda je bio kriv. - Ućutite i pogledajte.
Nemaju kofere. Oni su sigurno pojačanje za zločinca.
Imaju pištolj.
Idu prema profesoru.
Molim te, zakopčaj me.
Sigurni ste da je crkva na putu do stanice? -Jesam.
Hoćeš li uzeti klinca da ti nosi prstenje? -Ma da.
Moj mobilni, to je moj verenik!
Ne, ne javljaj se. Policija može da nas locira.
Šta pričaš?
I ja želim da razgovaram s decom, ali preblizu smo da nas sad uhvate.
Dušo!
Ester, gde si? Svi čekamo. Dolaziš, zar ne?
Naravno, dušo. Blizu sam, bila je gužva.
Sveštenik ne može da čeka, ima drugo venčanje kasnije.
Molim? Daj mi ga.
- Šta? - Daj mi ga na telefon!
Kćeri, normalno je imati sumnje. Prošli smo ovo na kursu. Ne plaši se.
Ali takođe nemoj da ostaviš sveštenika da čeka sat vremena.
Izvinite, oče. Blizu sam. Nemam nikakve sumnje.
Stavite me na razglas, pa možemo da započnemo ceremoniju.
Kako da započnem pod ovakvim okolnostima?
Pa čujem vas savršeno. Biću tamo da kažem "uzimam".
Ne mogu više.
- Okupili smo se ovde... - Požurite, hajde, brže.
Govorim sporo da bi imala vremena da dođeš.
Ne, govorila sam taksisti. Vozi! -Nastavljam.
Okupili smo se ovde...
Prestani!
Znam šta treba da kažem, ne želim šalabahter!
Kako bismo svedočili sklapanju braka... -Šta radiš?
Šta ja radim? Dobro, sad je dosta.
Dođavola.
Ne javljaju se. -Presedanje traje 15 minuta, a prošlo je deset.
Možda su u drugom vagonu. Moramo da proverimo ceo voz.
Razdvojimo se. Mi ćemo od restorana do kraja, a vi uzmite drugu stranu.
- Može? - Može.
- Ko je ovo? - Mladoženja. -Ne moj.
On je s drugog venčanja, rekao sam da imam još jedno.
- Nema neveste? - Ne.
Onda mi dajte ovoga.
Proverili smo ceo voz. Mora da su napolju. -Eno ih!
- Mama! -Klara! - Mama!
- Klara! - Mama!
Mama!
- Zeznuli smo. - Ne. Kad smo već ovde,
nađimo ostale i sprečimo pljačku.
- Da. - Dobro.
Trčite!
Ne mogu, ne mogu.
Šta sad?
Iznajmimo auto i odvezemo se u Perpinjan. Trajaće koliko i voz.
Nemamo dovoljno gotovine.
A ne možemo na karticu jer će nas policija locirati.
- Shvati da smo begunci. - Da, još ne mogu da verujem.
Zapravo, platila sam helikopter karticom.
Molim?
To je to. Znaju gde smo. Odustajem.
Moram da piškim. -Opet? Nismo ti dale vode od prošlog puta.
- Istina. Žedan sam. - Ćuti, činčilo.
Trebalo je da piješ na plaži, imao si more tamo. Ja sam pola popila.
Bože, šta ako se razboli?
Nađimo kupatilo u kom ćemo se osušiti.
Zvaćemo policiju da dočekaju decu na stanici.
Gotovo je. Definitivno smo gore od tate i Rikarda.
Ne, čekaj. Ne možemo da nakon svega odustanemo.
Dozvoli da isprobam svoj poslednji resurs.
Uvek sam to želela da kažem.
Šta hoćeš? -Hej, dušo. Kako je lepo čuti te.
- Poslaćeš mi novac preko "Bizuma"? - Čekaj, hoćeš novac?
Šta si pušila? -Ali na drugi račun, ne mogu da koristim tu karticu.
U nevolji sam!
Da čujem, to uvek kažeš.
Begunka sam, traži me policija jer sam uzrokovala prisilno sletanje,
pretila policajcu ubistvom i otela helikopter.
Vidiš? A rekla si nevolja.
Ja ovde gubim u "Call of Duty".
Tvoji problemi su više "GTA", pa se ostavi gluposti.
Dobro.
Idemo u kupatilo. Mogla bih da vrištim.
- Nema šanse, ovo je ženski toalet. - Nećeš opet pobeći. Ulazi!
Ti ga osuši, ja moram da piškim.
Ovo je snažnije od školjke u avionu!
Pozdrav.
Videla sam novog udovca koji nije loš. -Ne, taj je moj.
Bezecovala sam ga na prošlom putovanju, žena mu je bila na samrti.
Nisi ništa rekla. -Mogu da ti kažem šta sam videla ako želiš.
Zato sam nas prijavila za Perpinjan.
Požurimo. Ako autobus ode bez nas, nijednoj se neće posrećiti.
Čekaj, moram da piškim.
Gospođo, možete li da nam čuvate kofere na sekund? -Naravno.
Hvala.
- Jesi li čula to? - Šta?
- Daj mi kaiš. - Šta?
- Ne mogu da verujem. - Šta nam znači još jedan zločin?
Požuri, moramo na autobus. -Požuri? Imamo dete od 40 kila u koferu.
Eno ga, Perpinjan. Čekajte nas, čekajte!
Pomozite mi! Neko nas je zaključao ovde! -Upomoć!
Izvucite me odavde!
- Izvinite, bile smo u toaletu. - Uvek isto.
Dođavola. Šta je unutra? Ima 40 kila.
Šta je to bilo? -Au, moj kuk. Sine, sve je gori iz dana u dan.
Pomozi mi da uđem u autobus.
Hajde.
Sad mi je bolje.
Uzmite broj pre nego što sednete. -Šta?
Za toalet. Da ljudi ne stoje u redu dok se krećemo.
Zvaću vas kad bude slobodan. -U redu.
Razdvojimo se da nas niko ne poveže.
Hej! Ostavljate nas!
Šta je ovo?
BRZO DOÐI U HODNIK
Šta toliko važno imate da mi kažete?
Ne želimo da vas uplašimo, ali u vozu su ljudi s jednim jasnim ciljem.
Da vam ukradu aktovku.
Drago mi je da ne želite da me uplašite. -Morate da se sakrijete.
Još ne znamo gde. Nije lako, ovo je voz.
U pravu si, nije lako.
VAŠ BROJ: A37
Ozbiljni su s tim redom. Trebalo je da piškim na stanici.
Bez brige, ja imam sledeći broj.
Prostata mi je u odličnom stanju. -Hvala.
Hej, ti si se prikrala u voz. Nemaš ni 50. Zašto si ovde?
- Da nam kradeš momke? - Ne, ne, samo sam operisana.
- Izvinite, ne možete u toalet. - Šta? -Začepio sam ga.
- Stanite! Toalet je začepljen! - Ne stajem ni za šta i ni za koga.
Morate da stanete! Mi moramo u toalet!
Stanite! Stanite! Stanite!
Ne, ne. Nemojte da stajete!
Imam obloge za urin, ko želi?
Stanite!
Dobro, staću na pet minuta.
Izađite.
- Vi ne izlazite? - Ja sam već obavio svoje.
Šta je s ovim ljudima? Tu smo već predugo. -Zato nisam hteo da stanem.
- Hajde, ja sam brzo obavila. - Ništa ne izlazi.
- Ne možemo opet da stanemo. - "Ne možemo opet da stanemo."
- Idem da otpušim toalet. - Nećemo stići na vreme...
Gotovo je.
Kuda ćeš?
Opet? -Želiš li da stigneš na vreme ili ne?
- Ostavićemo ove starce ovde? - Ne sve. Uzećemo ovog.
Bila je u pravu, krademo momke.
- Šta radite? Pustite me da izađem. - Izvinite, žuri nam se!
- Nemojte da me zaključate ovde! - Žao mi je!
Šta se dešava?
- Umeš li da voziš autobus? - Da, bez brige.
Hej! Autobus odlazi!
Dođavola, stao je. -Pokušaj da ga upališ! -Ne mogu!
Stao je, idemo!
Hej! Čekajte mene!
Stižu!
Kao scena iz "Živih mrtvaca".
Idemo!
Pablito. Pablito!
Pablito!
Pablito, dođi ovamo!
Pablito, dođi.
Zombiji nas hvataju!
Idemo! Trči!
Hvala vam na pomoći.
Imam ideju. Nadam se da će upaliti.
- Uđite. -Ćoveče. - Baš super.
Ne smete da budete ovde. -Hteli su da vide kako voz funkcioniše.
- Dobro, ali ne smete da ulazite. - Izvinite, ovo je hitan slučaj.
- Morate da zaustavite voz. - Šta? Nemoguće? Odlazite!
Ne bih hteo da me naterate na nasilje.
- Zaustavite voz. Smesta. - Da.
Predao sam kontrolu centrali.
Sada se odavde ne može ništa. Žao mi je.
Ne brinite.
Auto! Stanite!
Idem da potražim signal.
- Mislila sam da ne smemo da zovemo. - Koga je više briga?
Moram da popričam s Načom.
Još jedan auto!
Stanite!
Nimalo solidarnosti. Niko neće da stane. Da malo izbacim nogu?
Hoćeš da stanu ili pobegnu?
Ne verujem ljudima, vodimo dete sa sobom.
Dobra ideja. Dođi.
Stani i ne miči se šta god da se dogodi. Kupiću ti super poklon.
Dve crtice.
Načo, javi se.
- Javi se. Načo! - Mama?
Odsad samo ja pričam. Jasno?
Načo?
Glupi signal.
Pablito, skloni se odatle.
To neće upaliti, kao da ga ne znaš.
Ostani tamo! Obrnuta psihologija.
Pablito, dođi! Skloni se! Pablito!
Vidiš? Idem da popričam s njim.
Šta se dogodilo?
- Jesi li objasnila situaciju? - Da, ponudio nam je prevoz.
- Dakle? - Riba je.
- Šta? - Da, devojko.
Koga je briga što je riba? Pustila si ga zbog toga? -Ne verujem ribama.
- Zaboga, očajne smo! - Pokušala sam da pomognem.
Pitala sam ga za podznak, ali lav je. Nema šanse.
Ne verujem. -Ni ja, jedini ko je stao je riba i lav u podznaku.
Sve je pogrešno! -Još si i zaustavila tipa koji zna svoj podznak.
Ne, zaključila sam po njegovim obrvama.
Znaš šta? Dosta tih besmislica.
Blagi Bože, tip iz one telenovele. Turčin! -Ko?
Kako si, Turčine? Dolaziš li često ovamo?
Potrebna nam je pomoć. -Čekaj sekund, ovo je naš Telma i Luiz trenutak.
Ona je Telma, ja sam Luiz. Ti si Bred Pit.
- Koja se spetljala s njim? - Umukni.
- Možete li da nas odvezete u Francusku? - Naravno, nema problema.
- Govori španski. - Da, selim se u Španiju.
Dobar potez. Španija je predivna.
Španska tortilja, preplanulost, pršuta...
"Ljubim te poput nikog drugog."
"Zato ćeš uvek biti uz mene."
Samo trenutak, da sklonim kutije iza.
Ne treba, možemo li da krenemo? Mnogo nam se žuri.
- Naravno. - Ja ću se voziti napred.
Ona će iza s klincem jer joj je sin.
Molim? -Molim te, zgodan je, a ja usamljena. -I ja sam.
Da, ali ti ćeš duže biti zgodna. Hajde.
Svi mi govore da bih mogla da budem zvezda telenovele. Šta ti misliš?
Da.
Znala sam.
Šta si u horoskopu?
Ali...
Izađite. -Šta je? Nije valjda i on riba?
- Izađite. - Zašto?
Jer me je dirala neprimereno. Hajde, izađite.
Izvini, pokušala sam da saznam tvoj podznak.
Oprosti mi.
Žao mi je, ne.
G. Seksi, tvoji ključevi!
Neverovatno.
Idem u Portugal.
Romario, zar nisi shvatio da nisam ja u ovom odelu?
Lukase, polako. Pusti Navalesa. Ne radi ništa, sve ima svoje objašnjenje.
Ne želim nikakvo objašnjenje.
Zapravo, što da ne? Slušanje je važno.
Tako se stvari saznaju. Nastavi s objašnjenjem.
Pokušao sam da objasnim pre, ali mi nisi verovao, pa sam te imobilisao.
Onda je istina da...
Ja sam tajna policija. -Da, a ja sam šerif. Ma daj, molim te.
Ne dam ti uniformu. Još ću ovo prijaviti...
Izvini, ali ne možeš da ugroziš operaciju.
- Vidi ti to. - Romario sarađuje s nama.
Ti si tajna policija. Bio si tako tajan u vezi s tim.
Ne, pitali su me za pomoć, da ga pustim u voz jer nije imao kartu.
Doprinosim svojim delom.
Zovi me Votson, Robin, Mortadelo.
A ovi grubijani?
Nisam mogao da ih uhapsim bez pojačanja, pa smo čekali presedanje.
Bože. Godinu dana terapije, a ipak će me izludeti.
Šta je učinio?
Nosi originalni manuskript "Don Kihota".
- Servantesa? - Ne, Pereza Revertea.
Pokušava da napusti državu s njim.
Ali ja ću ga sprečiti.
Čoveče!
Znam.
Ima signala!
Glasovna poruka od Nača? Da čujemo.
Mama, slušaj. U vozu će biti počinjen zločin.
Uskoro ćemo biti u Barseloni.
Tada će ući zločinci i odraditi pljačku. Moramo da ih sprečimo.
Mama, veoma važno. Donesi mi ružičasti lak za nokte.
Prijem i odjava.
Da vidimo, šta je ovo?
Korisnik je isključio mobilni telefon ili je izvan dometa.
- Šta ako su u opasnosti? - Šta? Sad si razgovarala s njim.
Izmišljaju da bi te ismejavali. To su i Rikardu radili prošle godine.
Ne sećaš se slike s kečapom? Lažna krv? -Jao, da. Istina.
U opasnosti. Ma daj.
- Morise, smesta otvori vrata! - Smesta!
Zar ne možete vi da ih otvorite kao pre? Ne, u redu.
- Gotovo je. Uhvatili smo te. - Uhvatili!
Uhvatili ste samo ozbiljan problem. Nisam sam. Imam male prijatelje.
- Ne brinite, deco, ovde sam. - Lukase, pomozi nam!
Pusti decu! -Kao prvo, prestanite da lupate po vratima. Nekulturno je.
Morate da zaustavite voz.
I potreban mi je auto za bekstvo.
Sa dovoljno mesta za mene i klince.
Ne budi smešan, ne možeš da pobegneš. Uhvatićemo te pre granice.
Ne možete da pobegnete!
Ako ne učinite šta želim, od ovog trenutka, svakih deset minuta
jedno od dece... "Kaput."
"Kaput" ne znači valjda...
Odlično. Stići ćemo. Još malo do Francuske.
Već osećam glamur u sebi.
"Oui, oui. C'est moi. Carolina Herrera."
- Vidiš? - Da.
Ne, nemoguće!
Turčin ih je valjda zvao. Bezobraznik. Nikad ne veruj muškarcu.
To je trebalo da naučim sa aplikacija za parove. -Šta sad?
Pa profili treba da imaju ocene drugih korisnika,
da znaš šta da očekuješ.
O čemu pričaš? Samo ćuti.
Nismo dogurali dovde da nas sad uhvate. -Bravo, konačno si zabavna.
- Još nas prate. - Da.
Dođavola! Litica!
Nakon svega ćeš da se plašiš toga? Hajde, nagazi gas!
- To je to. Ne idemo dalje. - Hajde, idemo preko litice!
- Molim? - Kao Telma i Luiz!
Kako si dosadna. I ti želiš preko, zar ne?
Vidiš? I on želi preko litice, samo si ti dosadna.
Dvoje protiv jedne. Hajde!
- Nikad ne pratiš moje planove. - Evo, stižu.
Hajde, idete sa mnom.
FRANCUSKA SEDAM KILOMETARA
Molim vas, okrenite se. Moramo da pokupimo decu. Tako smo blizu!
Ne čujem ništa. U čemu je tvoj problem? Mojih si godina.
Ako si htela osvetu, zašto nisi poslala krimose ili meštane po nas?
Policajci nemaju svoje krimose. Vi ste krimosi.
I očigledno nismo nikome rekli šta smo učinili.
Da, prošla godina je bila dovoljna. Ismevali su nas. -Zaista?
Morali smo da pobegnemo od sramote iz Asturije u Saragozu.
Šta se dogodilo? -Neki ludaci koje je predvodio tinejdžer
- koji su nas oteli i ostavili. - Dosta čavrljanja.
Ovo vam je prilika za iskupljenje. U vozu su opasni lopovi.
Uhapsite ih, pa možete da likujete.
Molim vas. Idemo po decu, uverimo se da su dobro,
smestimo ih u autobus do kampa i onda možete s nama šta hoćete.
Smilujte se. Znate li kako je u isto vreme biti
samohrana majka i kriminalka?
Molim vas.
Molim vas, saslušajte me.
Učinile smo nešto užasno, ali nismo zločinke. Mi smo majke.
Deca su mi u vozu za Perpinjan.
Moram da stignem tamo i da ih otpratim do autobusa.
I biću malo bolja majka.
Nije mi lako da sama odgajam dvoje dece.
Dajem sve od sebe.
Ali ako stignu na železničku stanicu i tamo ih niko ne čeka,
to će biti najgora stvar koju sam im ikad učinila.
Hvala! Mnogo hvala! Hvala vam od srca!
- Hvala! - Možemo da uključimo sirenu?
- Da, baš nam se žuri. - Ovo je super, zar ne?
Hvala!
Ne shvatate me ozbiljno.
Održaću obećanje. Ko želi da umre prvi?
Gotovo je, Morise. Samo otežavate stvari.
Zar ne shvatate da sam ja ovde glavni?
Ako ne učinite šta želim, oprostite se od ove odvratne dece!
Nazvao nas je odvratnima?
- Nas je šestoro, on je jedan. - Šta?
Odrastao je i ima pištolj!
Da se niste usudili da pipnete decu!
- Otvorite vrata! - Otvorite ih!
Bravo što ste nas uopšte našli. Bili smo svuda.
- Pa pratili smo kartice, pozive... - Vidiš?
I starce koje ste ostavile nasred puta.
Pratili smo tragove.
Ostavili smo i zgodnog muškarca! Turčin. Bio je seksi.
- Jeste li ga videli? - Da, dobar je.
Pogledajte, granica!
- Nećemo stići, predaleko je. - Hoćemo, draga, bez brige.
Bože, mislim da mi se vrti od anksioznosti.
Ne, opuštena si jer smo u Francuskoj. Ovde su svi opušteni.
Zar nisi videla reklame za parfeme?
Karolina Herera. Pariz. Žan-Pol Gotje.
"Oui, oui, c'est moi. Möet & Chandon."
- Otvorite vrata! - Ne!
Brojim do deset. Učinite šta sam rekao ili će biti posledica!
Deset.
Devet.
Osam.
Sedam.
Šest.
Pet.
Četiri.
Tri.
Dva.
Jedan.
U redu.
Počinjem od najmlađih!
Šta? Uzmi starije, oni su duže živeli!
Sad!
- Sad ste u nevolji! - Eto ti!
Odmaknite se!
- Lukase! - Deco!
- U redu je, mi smo policija. - Kasnite, već me je opalio.
- Uhapšeni ste, Morise. - Uhapšeni!
Vidite šta je naučnik smerao.
Na terapiji su me naučili da izgled može da zavara.
Kao prošle godine kad sam mislio da putujete sami.
- Bili smo sami. - I sad smo takođe sami.
Vratite se majkama, sigurno su zabrinute.
I ni reči o ovome.
Ali šta je s formulom?
- Knjiga? - Knjiga!
- Originalni manuskript. - Pereza Revertea.
Srećom, čitav je.
Ovo je ostavština.
- Originalni "Kihot". - Bože.
Dajte da skinem lisice.
- Puštate nas? - Da, idite po decu.
Znam kako je teško s decom kad ti se bivši spetlja s 25-godišnjakinjom,
a da niko ni ne zna kako jer je običan ljigavac sa trbušinom.
Mnogo nas zanima ta priča, ali... -Idite.
Hvala.
Nema 25, već 26 godina.
Svi su otišli. Zar nisu mogli da sačekaju minut?
Šta radite ovde? Morate da izađete.
Moja deca su bila na ovim sedištima sama. Jeste li ih videli?
Da, pokupili su ih.
Ko ih je pokupio?
- Ne znam, dva gospodina. - Šta?
Dva gospodina?
Ne.
Pablito!
- Mama! - Fernandito!
- Deco moja. - Mama!
Jeste li dobro? Šta ste rekli o nekakvom zločinu?
- Ništa, samo nam je bilo dosadno. - Razgovaraćemo.
Šta vas dvojica radite ovde?
Došli smo da pomognemo. Bilo je veoma brzo.
Čak smo i svratili u Mekdonalds.
Trebalo je da ih vidiš. Uopšte nisu jeli.
- Ne znaš šta smo prošli. - Meni govoriš. -Gotovo smo umrli!
- Bili smo taoci! - I ja.
- Ćao, tata. -Ćao. - Zabavite se!
Ćao, deda. -Markose, zašto si rekao tati i Felipeu?
- Dogovorili smo se da ćutiš. - To nisam bio ja.
Nego, kako ste saznali?
Imamo kontakte.
Vidiš? A rekla si nevolje.
Ja tu gubim u "Call of Duty".
Tvoji problemi su više "GTA", pa se ostavi gluposti.
Ko traži da mu pošalješ novac? Ti si švorc.
Mama kaže da je begunka, da je traže zbog prisilnog sletanja,
pretnje policajcu i otmice helikoptera.
Mislim da nije u vozu.
Ovo će biti zabavno.
Ne mogu da verujem. Tako mi treba kad rodim ribu.
- A ja sam rodio zločinku. - Ma nemoj. Nisi ti nikoga rodio.
Da ste nam rekle, mogli smo da vam damo savete. Budale.
Da, tvoj tata i ja smo stručnjaci za bekstvo od policije. -Neverovatno.
Muškarci će vam čak reći kako da zabrljate jer su oni zabrljali bolje.
Da. -Gospođo, kakve vi imate veze s ovim?
Nemam, idem na voz. Ja sam iz Kuenke.
- Ćao! - Misija izvršena.
Deca su na putu ka kampu.
Iznajmili smo auto, odvešćemo vas. -Idemo. -Ne.
Ti i ja ćemo iznajmiti kabriolet. -Zaista?
Tako je, Telma.
Volim te.
Idemo.
Hej, Telma je ona lepša, zar ne? -Naravno.
MEDIATRANSLATIONS