Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Haideţi, copii, grăbiţi-vă!
Mamă, nu-mi găsesc trusa de machiaj.
- Stai liniştită, am luat-o eu. - Ai luat şi oja mea?
Da.
- Şi tableta mea? - Poftim!
Bunicul nu vine cu noi?
Bunicul? După ce-a făcut anul trecut?! Nu.
Săracul bunicul! Mamă, eşti prea ranchiunoasă.
- Ce înseamnă "ranchiunoasă"? - Cineva care nu uită ce-ai făcut.
Atunci, da. Pentru că mama nu uită nimic.
Să mergem! Să nu pierdem trenul. Cheile...
Haideţi, să mergem!
TOATĂ LUMEA ÎN TREN 2
Nu ştiu ce se întâmplă cu Ricardo în ultima vreme, întârzie mereu.
Trenul pleacă în zece minute. Putem să urcăm?
- Uite-i! - Am ajuns!
Bună, copii!
Nu pot să mă obişnuiesc cu băiatul ăsta.
Ce mai faci, Fernandito? Nu ai adus-o pe şopârla Chusky anul ăsta?
Nu, l-am adus pe fratele meu.
Doamne! Preferam şopârla.
Şi eu.
Bine, copii. Urcaţi în tren! Plecăm.
Sigur nu vrei să vin cu tine?
- Glumeşti, nu? - Încă eşti supărată?
Până la urmă, s-a rezolvat totul. Şi uite!
N-o să poţi să te ocupi singură de ei. Anul ăsta au adus întăriri.
Nu sunt singură. Mă duc cu o persoană mai concentrată decât tine.
- În sfârşit, am ajuns la limită. - Da.
Îl iei pe el? Dar a fost vina lui.
Bineînţeles că nu-l iau pe el.
A venit să-şi ia la revedere de la copii. Dar a întârziat, ca de obicei.
- Tată, sunt deja în tren. - Atunci, cine merge cu tine?
Cineva mult mai responsabil decât oricare dintre voi.
- Susana? Mama lui Unai? - Cunoscută drept "Susana Nebuna".
Râde ciob de oală spartă.
Nu suntem ciudaţi obsedaţi de pendule, de chakre sau de boluri tibetane.
A fost o fază. A trecut.
Scuze că am întârziat!
A fost greu să găsesc un taxi cu palindrom pe plăcuţa de înmatriculare.
Glumesc!
A venit imediat, dar numerele nu dădeau 11.
Aşa că a trebuit să aştept altul.
Clara, te rog, spune-i lui Marcos să coboare!
- Îl iau acasă. - Nu vorbi prostii!
Ştergeţi-o de-aici! La revedere!
- Ce-i asta? - Pentru sfinţi.
Invoc o călătorie sigură şi prosperă.
Vino, invocă înăuntru!
Nu-mi vine să cred că Clara o preferă pe ciudata aia în locul nostru.
De ce ai zis că a fost doar vina mea? Tu ai fost vinovatul principal.
- De ce? - Pentru că a aflat.
Da, aşa e.
Prin câte am trecut ca ea să nu afle niciodată...
M-am abţinut cât am putut.
Dar fiica ta e prea deşteaptă. Până la urmă...
A scos totul de la mine.
Ne-am întors... Nimic de raportat. Misiune îndeplinită!
Ce bine! Aţi avut vreo problemă în excursie?
Niciuna.
- Adevărul e... - Bine, bine...
Adevărul e că tatăl tău s-a dat jos din tren înainte de plecare, ca să fumeze,
eu m-am dus să-l caut, iar trenul a plecat fără noi.
Dar cu copiii. Apoi, a ajuns prietena ta ciudată cu copilul ei
şi ne-am urcat în alt tren cu el, ca să ascundem ce s-a întâmplat.
Ne-au dat jos din tren, aşa că am simulat un accident,
ca să mergem cu ambulanţa până la cea mai apropiată gară,
dar am ajuns prea târziu, aşa că am urcat în maşina unor hipioţi,
care ne-au abandonat în mijlocul unui câmp.
Aşa că am răpit un beţiv, ca să-i luăm maşina,
am jefuit o benzinărie şi, pentru că ne urmăreau nişte poliţişti,
i-am răpit şi pe ei.
De data asta, noi i-am abandonat pe ei.
Apoi, pistolul s-a descărcat şi ne-am lovit de un copac.
Aşa că am mers la casa unui fermier, care ne-a dus
cu tractorul la gara din Asturias, unde,
după ce am tras cu pistolul în aer, pe platoul de filmare a unei reclame
la lapte, şi era să omorâm o vacă,
am ajuns exact în momentul în care a ajuns şi trenul cu copiii.
Care supravieţuiseră cu pricepere
hărţuirii unui conductor nebun. Fără nicio problemă.
Şi ăsta e întregul adevăr.
Eu voiam să spun că adevărul e...
Că sunt plăcut surprinsă.
"Până la urmă, a scos totul de la mine", spuse el.
N-a ajuns la sfârşitul propoziţiei.
Iar acum preferă să plece cu nebuna aia, nu cu noi.
Mai bine cu mama nebună decât ca noi.
- Cu fiul ciudat pe cap. - Ai dreptate în privinţa asta.
În privinţa asta... Şi în toate privinţele.
Atenţie, copii!
Evident că în excursia asta nu va exista haosul de anul trecut.
Fiecare dintre voi are locul său. Nu-l puteţi schimba.
Staţi pe locurile voastre. Şi nu vă ridicaţi.
Cu excepţia...
... unei situaţii foarte presante sau a unui caz de forţă majoră.
De exemplu, ameţeală, greaţă sau o nevoie imperioasă de a face pipi,
caz în care veţi ridica mâna
şi veţi aştepta ca unul dintre cei doi adulţi responsabili...
Adică eu... Să vă răspundă la solicitare.
Întrebări?
- Da. - Ce înseamnă "imperioasă"?
Urgentă. O să continui. Nu vor exista plângeri,
ţipete, lovituri cu piciorul în scaunul din faţă.
- Cine încalcă regulile... - Doamne!
Mai bine vă citeşte drepturile. Succes!
Copii... Copii!
Cine încalcă regulile va fi sancţionat
şi închis imediat în Vagonul Tăcerii.
Minţi. Încerci să ne sperii.
Nu cred că ai cumpărat bilete pentru Vagonul Tăcerii.
Vrei să încercăm, Marisa, draga mea?
Vagonul Tăcerii este înfricoşător.
Aşa trebuie.
În Vagonul Tăcerii nu poţi să clipeşti sau să-ţi mişti vreun muşchi.
Dacă faci cel mai mic foşnet, apare o namilă de om,
care te aruncă din tren!
- Minţi. Vagonul ăsta nu există. - Chiar există un Vagon al Tăcerii?
Îmi iau tableta şi mă duc acolo, să-mi fac tema la matematică.
Calmează-te, Nacho. Respiră, respiră!
De câte ori trebuie să-ţi spun că mă cheamă Ignacio?
Băiete, ce arogant eşti!
Scuză-mă, fiul meu nu e arogant. E responsabil, spre deosebire de al tău.
Dintr-odată, fiul meu nu e responsabil?
Cum adică dintr-odată? Niciodată n-a fost responsabil.
Anul trecut, spuneai mereu
că el e unicul responsabil pentru tot ce s-a întâmplat.
Da, responsabil pentru faptul că era să intre toţi la puşcărie.
Responsabil, nu?
Doamnelor şi domnilor, trenul va pleca într-un minut.
Bine.
Stai puţin! Unde e Pablito?
- Acolo. - Unde?
În faţa ta, agitato!
Dar e afară!
Ai dreptate. Ce fereastră curată!
Puştiul e prea relaxat.
Am zis să nu mişte nimeni!
Fuge deseori.
Pablito...
Clara!
Nu coborî!
Copile, opreşte-te! O să mă dai jos din tren.
Nu!
Nu se poate!
- Să cerem ajutor? - Să cerem cofeină?
Nu-mi vine să cred.
- Tu crezi că e amuzant? - De fapt... da.
Tu de ce râzi, şinşilo?
Dau un telefon scurt.
- Da. Să oprească trenul. - Îl sun pe tatăl tău. O să explodeze.
Pe tata?
- Felipe! - Ce s-a întâmplat?
Nu ai răpit-o pe fiica mea, nu?
- Tată, ce mai faci? - Sunt îngrijorat. E totul bine?
Da, totul e minunat.
Te-am sunat să-ţi spun că ne-am urcat toţi în tren.
Nu a fost aşa de greu, până la urmă.
Cu un profesor ca mine... Ţi-am uşurat treaba.
Bine. Pa!
Nacho! Nacho, ascultă-mă bine!
Spune-i conductorului să oprească trenul imediat. Du-te!
Mamă! În primul rând, nu-mi spune Nacho. Numele meu e Ignacio.
Apoi, nu te supăra...
Ni s-a întâmplat şi anul trecut. Şi n-a fost nicio problemă.
Să vedem... Trenul are o oprire în Barcelona, peste trei ore.
Dacă iei avionul până acolo, zbor care durează o oră şi 20 de minute,
o să ajungi la destinaţie la timp.
Nu fi arogant. Dă-mi-l pe conductor la telefon imediat!
Clara, nu e stilul meu, dar, dacă faci scandal,
îi sun pe taţii noştri şi le spun ce s-a întâmplat.
Clara, stai liniştită. Ştim ce trebuie să facem.
Ne comportăm normal, nu facem probleme şi evităm conductorii,
mai ales, dacă sunt schizofrenici psihopaţi care au fobie de copii.
Mamă, eşti palidă. Dă-ţi cu nişte fard de obraz. Terminat.
- Cum s-a putut întâmpla aşa ceva? - Haide, râde! E amuzant.
Amuzant?
- E mai rău decât data trecută. - Nu suntem la fel de proaste ca ei.
Încă avem portofelele.
- Cumpărăm un bilet de avion şi... - Avion?
Imposibil. Am fobie de avion. De aceea am luat trenul.
Sunt cea mai rea mamă din lume.
Nu te pedepsi singură. Nu e vina nimănui.
Acum ce facem?
Cu trenul ajungem în Perpignan în şapte ore.
Închiriem o decapotabilă şi facem o excursie cu maşina,
ca Thelma şi Louise, cu părul în vânt.
Poate îl găsim pe Brad Pitt la o benzinărie.
- Cum rămâne cu băiatul? - Care băiat?
Băiatul ăla.
Îl punem într-un dulăpior, la gară, şi o chemăm pe maică-sa să-l ia.
Da. Şi va afla că celălalt băiat al ei e încă în tren.
Am reuşit să ascund gafa de anul trecut, iar acum se întâmplă asta.
Atunci, îi cumpărăm chestii de ronţăit, îl băgăm într-un dulăpior
şi-l luăm peste două săptămâni, după ce se termină tabăra.
Băiatul e acolo sau e în metavers?
Dacă unul dintre copii îşi sună tatăl şi îi spune ce s-a întâmplat?
Mă îndoiesc că o să sune el. Vorbeşte mai puţin decât un emoticon.
- Haide! Să închiriem decapotabila. - Asta e. Închiriem.
Bună dimineaţa!
- Avem nevoie să închiriem o maşină. - Decapotabilă, 2 locuri, portbagaj mare.
- Nu chiar aşa de mare. - Decapotabilă, două locuri...
Nu, n-o ascultaţi. O maşină normală, cu cinci locuri, dacă se poate.
- O maşină normală, cu cinci locuri. - Dar una bună.
- Bună, cu cinci locuri. - Să ajungem la Perpignan în şapte ore.
Va fi foarte dificil. Cel mai rapid drum e de opt ore.
- Nu se poate! - Ba da. Uite!
Asta e ruta directă şi se face în opt ore.
Singura variantă la care mă pot gândi e un zbor spre Barcelona...
Nu avionul, din nou! Mi-e frică să zbor!
Calmează-te. Ia astea. Sunt sută la sută naturale.
- Le fac chiar eu la plafar. - În niciun caz.
Cine ştie ce ai pus în ele?
Da? Preferi să mărturisim totul
şi să meargă Ricardo şi tatăl tău să-i preia pe copii?
- Păianjen! Dublu! - Nu!
Am câştigat. Bravo!
Anul trecut a fost6 mai distractiv.
Am putut să facem tot ce-am vrut în propriul compartiment.
- Pentru că i-am luat portofelul tatei. - Şi am cumpărat sucuri cu cafeină.
Şi am mâncat tot ce-am vrut.
Aşa e. Trebuie să stăm şapte ore în trenul ăsta, fără să mâncăm.
- Eu sar din tren chiar acum. - Calmează-te, Fernandito.
Respiră, respiră! Puteţi să staţi aici ca fraierii.
Eu îmi iau tableta şi mă duc să învăţ.
Nu, trebuie să rămânem împreună. Nu ne putem despărţi.
Bine, o să rămân.
Copii, n-o să vă vină să credeţi! Uitaţi-vă pe culoar!
Bine, călătorie frumoasă!
Copii!
Sunt cu ochii pe voi.
Copiii ăia călătoresc singuri.
Mai repede, o să ne prindă!
Acum!
Calmează-te! A trecut!
- Vino cu noi! - Ce? Nu eu.
Copiii ăia sunt infractorii!
Bună, copii!
Acum chiar o să sar din tren.
Ce mai faceţi? Sunt eu, Lucas. Vă mai aduceţi aminte de mine?
- Da. - Ce călătorie am avut! Nu?
- Aţi plecat din nou în excursie? - Da.
Grozav! E minunat.
O să vin mai târziu, să vă salut părinţii.
Unde sunt, apropo? În vagonul-restaurant?
Da.
Îmi aduc aminte ce prostii am făcut anul trecut,
crezând că sunteţi fără părinţi.
Acum fac terapie. Nu se va mai întâmpla.
Grozav! Anul ăsta nu sunt cu noi.
Vrea să spună că, anul ăsta, au venit doar mamele.
Sigur, grozav, e normal. Fac cu rândul.
În fine, călătorie plăcută!
Pastilele astea nu au niciun efect.
- Sunt foarte agitată. - Durează un pic până îşi fac efectul.
Dar stai liniştită, când avionul se va prăbuşi, vei fi complet relaxată.
- Mi-e foame. - Doamne! Copilul ăsta e ca frate-su.
De ce nu-l înregistrăm drept animal de companie?
Facem economie la bilet şi nu mai trebuie să-l suportăm.
Ai fi în stare.
Scuză-mă, dar unele cuşti sunt foarte confortabile,
cu găuri, ca să poţi respira şi tot ce trebuie.
Nu eşti de acord cu nimic din ce spun.
Scuzaţi-mă, am nevoie urgentă de o astfel de cuşcă pentru animale.
- De unde o aveţi? - Din magazinul de unde am cumpărat-o.
Dar au şi aici, nu?
De unde să ştiu eu? Ţi se pare că sunt însoţitor de bord?
Nu. Pari un Peşte nepoliticos.
- Sunt în zodia Leu. - Corect.
- Un Leu nepoliticos. - Sunt Săgetător, cucoană.
Ştiam eu, un Săgetător mincinos.
Şi nepoliticos.
Oare conductorul chiar s-a schimbat şi e amabil?
Sau se preface, ca să ne prindă?
Sper că s-a schimbat. Colegul lui nu e drăguţ, ca acela de anul trecut.
Se mai uită?
A plecat?
V-au căzut astea, domnişoară?
Trebuie să găsim o soluţie.
Nu putem să stăm aici şi să aşteptăm să fim prinşi.
Ai dreptate, trebuie să găsim un mod de a face rost de mâncare.
Ce? Nu pot să gândesc cu stomacul gol.
Uite!
Ce e acum?
Întoarceţi-vă încet şi uitaţi-vă la omul drăguţ care a vorbit cu noi mai devreme.
Uitaţi-vă la încheietura lui.
Are o servietă legată cu cătuşe de mână!
Uimitor! Sigur e spion.
Ce? Probabil că e profesor.
- Sau om de ştiinţă. - Şi eu am crezut acelaşi lucru.
Probabil că are acolo formula vreunei descoperiri grozave.
- Care rezolvă problema foametei. - Şi transformă aerul în proteine.
- Sau vindecă bolile. - Sau machiaj fosforescent.
Gata! Suntem aici. Vezi că nu ai murit încă?
Da. Problema e decolarea.
Bine aţi venit la zborul Airlanz Air către Barcelona!
Toată lumea e foarte relaxată.
Zborul va dura o oră şi 20 de minute...
Nu rezist atât.
Stai liniştită. Dacă ajungem. Dacă ne prăbuşim, va fi mai scurt.
Vine stewardesa. Toată lumea să fie atentă.
Respectând regulile aviaţiei civile internaţionale,
vom face o demonstraţie...
Încetează! Ascult-o pe stewardesă.
... măştile de oxigen şi ieşirile de urgenţă.
E foarte important să fiţi atenţi.
Centura trebuie să rămână cuplată cât timp semnalul luminos e aprins.
Acest avion are opt ieşiri de urgenţă.
Două, în faţă, patru, deasupra aripilor,
şi două, în spate.
Fii atent!
Coridorul va fi luminat...
Vorbeşte despre ieşirile de urgenţă. Ratezi informaţiile.
Nu uitaţi că cea mai apropiată poate fi în spatele dv.
Vestele de salvare se află sub scaune.
- Ce au oamenii ăştia? - Ce e?
Ascult-o pe stewardesă.
Să nu mă întrebi pe mine când vom fi pe punctul de a muri.
Ai înnebunit?
Eu? Bine, deşteapto. Unde se află vestele de salvare?
Bine, deşteapto. Unde ţi-e creierul?
Am pierdut asta...
Mă scuzaţi, puteţi repeta... Unde suflăm?
Da...
Fii atentă! Fiţi atenţi toţi! Care e problema voastră?
- Eu niciodată... - O să fiu atentă, dacă vreau.
Uitaţi-vă la ea!
Tipa asta a înnebunit.
Mulţumesc pentru atenţie şi să aveţi un zbor plăcut!
Bine. Pornim.
Bună, din nou!
Te duci la vagonul-restaurant?
Da.
Merg cu tine, să le salut pe mamele voastre.
S-au dus la toaletă.
- Amândouă, în acelaşi timp? - Da.
E normal.
Mâncarea de la vagonul-restaurant...
Vrei ceva?
Un hotdog, vă rog!
Poftim!
Mulţumesc!
- Ei sunt părinţii mei. - Bine.
Da, am urcat în tren şi l-am localizat.
Stă singur şi are servieta.
Sunt cu ochii pe el. Nu va scăpa.
În sfârşit!
Nu va fi destul.
Uşurel, e pentru toată lumea.
Ce s-a întâmplat? Ai văzut o fantomă?
Eşti mai palidă decât mama.
N-o să vă vină să credeţi. Uitaţi-vă discret în spate.
E un bărbat care vorbeşte la telefon.
E clar că e un spion. Îl urmăreşte pe profesor.
Ce profesor? E un profesor în tren?
Bineînţeles. Tipul deştept, cu servieta.
Deci ce e, un tip deştept sau un profesor?
- Nu poate fi şi una, şi alta. - Trebuie să-i spunem conductorului.
Servieta cu formula e în pericol.
Staţi puţin! Nu ştim dacă s-a schimbat şi dacă putem avea încredere în el.
Trebuie să ne asumăm acest risc. Omenirea e în pericol.
E o chestiune de supravieţuire.
Fernandito!
Ce? Şi la mine era tot o chestiune de supravieţuire.
Susana, pastilele pe care mi le-ai dat sunt de rahat.
Da, e vina mea că fac pastile proaste, nu a ta, că eşti Balanţă.
Poftim?
Vedem paiul din ochiul altuia, şi nu bârna din ochiul nostru.
Ce legătură are faptul că sunt în zodia Balanţei?
Pentru că Mercur e retrograd, iar asta deranjează toate semnele de aer.
Apropo, de ce îi este frică să zboare unui om dintr-o zodie de aer?
- Trebuie să fac pipi. - Din nou?
N-am făcut data trecută.
Atunci, fă aici. Nu vrei să se încline avionul.
- Trebuie să fac pipi. - Bine, îl duc eu.
- Lasă-ne să trecem. Tipul ăsta doarme. - Nu.
- Nu-mi desfac centura. - Săriţi peste mine.
Ar fi trebuit să-mi împrumuţi cuşca.
De ce durează atât?
Ieşi odată!
Ce faci, sălbaticule?
- Nu... - Haide!
- Vreau să rămân. - O să aterizezi în Zaragoza!
Doamne! Băiatul a vrut să evadeze prin toaletă.
- Avem nevoie de o cuşcă! - Vino, Pablito!
Repede, treci la locul tău!
Pablito, stai jos!
Ce faci, prostănacule? O să se prăbuşească avionul!
Opreşte-te!
Vino, treci la loc! Pablito, pune-ţi centura.
Doamnelor şi domnilor, trecem printr-o zonă cu turbulenţe...
V-am avertizat!
Ce-o să faceţi? Nu ştiţi unde sunt lucrurile sau ce să faceţi.
Vă rugăm să vă întoarceţi la locurile dv. şi să vă cuplaţi centurile.
Nu le spune nimic!
Să fie ucişi toţi!
Ar fi trebuit să ascultaţi!
Doamne! Ai dreptate. O să murim cu toţi, în afară de tine.
Ce faci?
Vesta mea...
De ce ai nevoie de ea? Nu ştii cum se umflă.
Doamnelor, vă rog, calmaţi-vă. Vă rog să încetaţi şi...
Nu pot să respir...
Doamne! S-a depresurizat cabina!
Nu pot să respir...
Coborâţi măştile de oxigen!
- Ce se întâmplă? - O să murim!
- Puteţi vorbi pe rând, vă rog? - Da, bineînţeles.
- Ce faceţi? - Predau bunurile personale.
Aşa se face când mergi la puşcărie.
Eu doar iau declaraţii despre ce s-a întâmplat în avion.
Nu trebuie să predau bijuteriile?
Nu. Vă puteţi păstra "bijuteriile".
Scuze, n-am experienţă. N-am fost arestată niciodată.
Ştiu doar ce am văzut în filme. Totul e foarte incitant.
Să continuăm!
Această doamnă s-a bătut cu jumătate dintre oamenii din avion.
A încercat să ucidă chiar şi o însoţitoare de bord.
Când m-a atacat, m-am apărat. Şi ne-am încăierat.
Dar eu n-am făcut nimic. Sunt o victimă.
În plus, trebuie să ajung la Barcelona. E urgent, am o nuntă.
Vai, ce lucru important!
Eu sunt mireasa! Am rochia chiar aici.
Prietenele mele au crezut că va fi amuzant
să mergem la Madrid pentru petrecerea burlăciţelor, să mă îmbete
şi să mă abandoneze, cu rochia de mireasă şi cu biletul de întoarcere.
Ce amuzant!
Mă mărit în câteva ore în Barcelona şi trebuie să ajung.
Şi noi trebuie să ajungem acolo, pentru că...
Pentru că...
Pentru că e foarte important.
Dumnezeule, ce poveste emoţionantă!
Staţi liniştite. O să vă ducem cât mai repede.
Serios? Ne duceţi la Barcelona?
Nu, doamnă. Vă ducem la secţia de poliţie,
pentru ca acest caz să fie preluat de poliţia federală.
Poftim? Nu putem...
- Vă rugăm... - Nu...
- Trebuie să ajung la Barcelona... - Am o soacră...
Un minut! Linişte! Nu ne puteţi face asta.
E o chestiune de viaţă şi de moarte să plecăm de-aici.
Fie-vă milă de acest sărman băiat, care n-a mâncat de multe ore.
Nu vă faceţi griji pentru el. Minorul va fi dus părinţilor.
Nu! Asta, nu!
Adică nu e nevoie.
Poliţia nu vă va elibera până când judecătorul nu va stabili cauţiunea.
Şi mi-e teamă că asta nu se va întâmpla până mâine-dimineaţă.
- Nu! - O să dormim la puşcărie!
- Partea bună... - Asta e partea mea bună.
- Poftim? - Pentru poza de la poliţie.
Sau vă place mai mult asta?
Mulţumesc! E cel mai interesant lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Putem posta fotografia pe Instagram mai târziu?
Nu.
Să mergi la puşcărie şi să nu poţi spune nimănui... nu e mişto.
Fără supărare. E mişto, dar nu atât de mişto.
E ca şi cum eşti cu Brad Pitt, dar nu poţi spune nimănui.
Nu sunteţi la puşcărie.
Atunci, pot să le povestesc oamenilor. Ca faza cu Brad Pitt.
Nu am fost cu el, dar le spun oamenilor că am fost.
Vorbeaţi despre o parte bună...
Da, partea bună e că, până mâine-dimineaţă,
o să treacă efectul substanţelor consumate de prietena dv.
Cum rămâne cu mine? Trebuie să ajung la propria nuntă.
O să eviţi un divorţ sigur în primul an, care se întâmplă în 70% din cazuri,
lucru care te va salva de 12 luni de prăbuşire lentă,
în care te vei întreba în fiecare dimineaţă de ce te-ai măritat.
Şi, crede-mă, te vei întreba,
căci, dacă tu crezi că această căsnicie are vreo şansă de succes,
eşti mai nebună decât prietena ta.
Copii, nu mai credeţi în filme de la Hollywood.
Doar pentru că cineva arată ca un om rău nu înseamnă că e un spion periculos.
Şi servieta omului de ştiinţă?
Ce om de ştiinţă? Haideţi...
Am învăţat la terapie că paranoia este inamica raţiunii.
Poate că e bijutier şi îşi ţine bijuteriile acolo,
ca să aibă mostrele la vedere.
Nu are faţă de bijutier. Are faţă de om de ştiinţă.
Ce ştrengari sunteţi!
Ştiţi ce face cineva după faţă. Eu ce faţă am?
O faţă pe care nu aţi folosit niciodată cremă.
De om plictisitor?
Bine.
Întoarceţi-vă la mamele voastre. Sigur sunt îngrijorate.
De ce nu ne crede?
E prea târziu. Terapia l-a vindecat prea mult.
Incredibil! Anul trecut spunea întruna
că suntem singuri în tren, iar anul ăsta nu crede nimic.
Eram singuri în tren.
Da, dar el nu avea nicio dovadă.
Exact de asta avem nevoie, de dovezi.
Trei femei şi un minor, în zborul 4815162342, al Airlanz Air, de la 11:50,
altercaţie cu un membru al echipajului, care a dus la o aterizare forţată.
O să mergem la secţia de poliţie din Zaragoza.
- Nu putem grăbi partea cu judecătorul? - Mi-e teamă că nu.
Cât credeţi că va fi cauţiunea?
Având în vedere problemele create, inclusiv o aterizare forţată,
prejudiciul adus celorlalţi pasageri, ar putea fi în jur de 30.000 de euro.
Poftim? Nu am atâţia bani.
Dacă pui la socoteală banii economisiţi cu divorţul
şi cu terapia de cuplu pentru a evita divorţul
şi banii cheltuiţi ca să uiţi căsnicia, crede-mă,
cei 30.000 de euro pe care îi plăteşti statului
sunt o nimica toată.
Arestul e ca un cupon de reducere, crede-mă.
Nu putem să rezolvăm cumva chestia asta?
Să zicem... Dăm 500 de euro în plus ca să se rezolve azi.
Asta e încercare de dare de mită.
Nu ne eşti de prea mare ajutor. Ce zodie eşti?
M-am săturat de ascendent până peste cap.
Doamne, e nebună! O să mă bage la zdup.
Fetelor, savuraţi experienţa. Cea mai bună parte n-a venit încă: duşul.
Te pun la perete şi pun furtunul pe tine.
E foarte mişto. Nu ai văzut?
E grozav pentru celulită.
Aveţi noroc.
Poliţiştii trebuie să ducă alţi deţinuţi, iar judecătorul vă va primi azi.
- Semnaţi aici. - Dar facem duş, nu?
Da, doamnă, după masaj şi după aromaterapie.
Nu prea ştie de capul ei. Cred că e angajată recent.
Doamne! Nu am atâţia bani. Judecătorul nu mă va elibera.
Stai liniştită, am un plan.
A picat lată.
Sunt somniferele pe care i le-am dat. Îşi fac efectul mai greu pe o Balanţă.
Balanţele nu-şi pierd echilibrul.
Bine, stai liniştit. Am un plan perfect.
Dar am nevoie de întăriri la gara din Barcelona.
Servieta aia nu ne va scăpa.
Am avut dreptate. Vor să-l prindă pe omul de ştiinţă.
A spus totul la telefon.
- Trebuie să-i spunem lui Lucas. - Nu ne-a băgat în seamă.
Acum ne va asculta.
Da? De ce? Pentru că spui tu?
Nu, datorită acestui lucru.
Am înregistrat întreaga conversaţie cu telefonul mobil.
Haideţi! Să-i spunem lui Lucas.
Haideţi, plecăm!
Ne iei aşa? Fără cătuşe? Nu e o treabă serioasă.
Da, cu cătuşe. Ăsta e protocolul.
Mai bine.
Bine că am zis eu...
Cine ar fi zis că tu eşti cea sănătoasă la minte?
- Nimic. Lucas nu e nicăieri. - Nimic, nu e în spate.
- I-am putea spune unui alt conductor. - Nu, mi-e frică.
Uite-l pe Lucas!
Lucas! Lucas, Lucas, Lucas!
Lucas, avem nevoie de tine!
Dacă judecătorul ne vede azi, o să dăm mai puţini bani, nu?
- Poftim? - Pentru plata pe loc.
Când plăteşti amenda pe loc, plăteşti jumătate din sumă.
Dacă judecătorul ne audiază mai devreme, plătim mai devreme.
Dacă plătim mai devreme, reduceţi preţul. Aşa e. Îmi cunosc drepturile.
Da? Ei bine, ai dreptul să nu spui nimic.
Şi nu l-ai folosit nici măcar un minut.
Mai am şi dreptul să dau un telefon.
Sună pe cine vrei. Ai telefon mobil, nebuno.
Aşa e!
- Suni un avocat? - Un avocat? De ce?
Sun la Biroul de Turism din Zaragoza.
Dacă ne lasă să plecăm mai devreme, putem să vizităm El Pilar.
Copii, trebuie să-l găsim pe celălalt conductor şi să-i spunem totul.
Imediat ce pleacă hoţul, o să-l căutăm.
Nu ne vede.
Îşi răsuceşte mustaţa?
Bine. O să-l vadă pe impostor şi o să-l prindă.
Să mergem!
Lucrează împreună!
Vin!
Sunt pregătiţi. Vor urca la Barcelona.
Bine. Voi aştepta la uşă, ca să le deschid.
Aşteaptă în celălalt vagon. Eu mă ocup de vagonul-restaurant.
Gata! Tur rezervat. Da. Trei adulţi şi un băieţel.
Vreţi şi dv. să veniţi?
Un tur? Credeam că vă grăbiţi.
Nici chiar aşa. Graba e pentru nativii din Peşti şi din Gemeni.
- Aia e catedrala? - Da.
Deschide portiera imediat! Sau îl înjunghii pe copil!
- S-o deschid? - Bineînţeles că nu!
Deschide portiera! Sunt complet nebună!
E nebună.
Deschide!
Ce faceţi?
Mişcaţi-vă! Circulaţi!
Nu pot să deschid uşa. Aţi ratat turul?
Mişcaţi-vă!
La o parte!
- Să nu spui nimănui despre asta. - Ştiu.
Va înnebuni când se va trezi.
Nu văd de ce. Îi e frică de avioane. Ăsta nu e un avion.
Bine aţi venit la Zaragoza din cer!
În stânga puteţi vedea monumentul El Pilar.
Datează din 1681. Un monument baroc...
Dacă îi iau ochelarii? O să vadă mai puţin când se va trezi.
Nu-i rău. Ai putea fi utilă. Hai!
- Regii musulmani locuiau acolo... - Da, da! Foarte interesant.
Priviţi, Ebro e foarte frumos azi.
Crezi că i-ai dat prea multe pastile şi a murit?
Aş vrea eu! Pentru că, atunci când se va trezi, o să mă omoare.
Balanţele adoră să se răzbune.
Balanţele nu cunosc iertarea.
De fapt, eu te voi omorî.
M-ai luat la plimbare într-un elicopter, în Zaragoza,
iar nunta mea va avea loc peste o oră şi jumătate, în Barcelona!
Calmează-te. Am ajuns la partea a doua a planului. O să vezi.
Dă-mi aia!
Pleacă! Du-te şi stai pe locul meu.
Da, foarte interesant.
Dar aş vrea să văd şi ce nu văd de obicei oamenii.
Monumentele din afara oraşului.
- Din afara Zaragozei? - Da, de exemplu, Sagrada Familia.
Dar asta e în Barcelona.
Dar ce, Barcelona nu e în afara Zaragozei?
Nu putem trece pe-acolo, dacă tot suntem în apropiere?
Nu am permisiunea să zbor la Barcelona.
Te rog, e o chestiune de viaţă şi de moarte.
- Nu, îmi pare rău, dar... - Viaţa sau moartea ta!
Du-ne la Barcelona sau te omor! Sunt nebună de legat!
Sunt o criminală periculoasă.
Ce sunt astea? Cătuşe sau potcoave de cai? Sunt nebună!
- Bine, bine. Vă duc acolo. - Bine. Fă-ţi treaba.
- Nu-i putem lăsa să-l jefuiască. - Da.
- Dar ce să facem? - Bine.
O să spun ceva ce nu credeam că voi spune vreodată.
O s-o sun pe mama.
Ce ciudat! Nu răspunde. Ce-o face?
Ai grijă!
Am ajuns! Uite plaja! Vezi ce uşor a fost?
- Unde vreţi să aterizez? - Apropie-te de apă.
O să sărim în apă. Ca la "Survivor".
Să sărim în apă? Avem cătuşe la mâini.
Eşti o pacoste. Eşti în zodia Peşti?
Nu. Sunt Houdini. Lasă-mă în pace.
Susana, băiatul se uită la mine. Susana!
Poartă-te frumos, drăcuşorule!
Ce-i aia?
A furat cheile de la poliţist.
Bravo, Pablito! Mai puţin escapism, mai multă cleptomanie.
Hai! Sari!
Nu mă împinge, mersi!
Hei! L-aţi uitat pe băiat.
Nu, mersi! Păstrează-l tu, pentru deranjul creat.
Hoţul!
Sun-o din nou, să vedem dacă răspunde.
Nimic. Nu răspunde.
Trimite-i un mesaj audio.
Mamă, fii atentă! O să se comită o infracţiune în tren.
Vom ajunge în gara din Barcelona în curând.
Acolo vor urca nişte infractori, pentru a săvârşi jaful.
Trebuie să-i împiedicăm.
Mamă, foarte important. Adu-mi oja roz.
Terminat!
Da! Suntem pe plajă, în Barcelona!
El Castillet, pâine cu roşii...
Soare, vino să mă vezi, vino să mă vezi...
Soare, vino să mă vezi, mi-e foarte frig...
Taxi!
E al meu!
Taxi!
Sigur, de ce să oprească? Semăn cu autostopistul-fantomă.
- Taxi! - Taxi!
- Taxi! Taxi! - Ce faci?
- Taxi! - Taxi!
Pleacă de-aici!
Bună ziua! La gară, vă rog! Repede!
- Nu, dă-te jos. E taxiul nostru. - Nu!
- La biserica Santa Ana, vă rog! - Nu, la gară!
La gară!
- Nu, la biserica Santa Ana. - Patru la unu. La gară!
Vă rog, doamnelor! Biserica e în drum spre gară. Vă pot duce pe toate.
- De ce n-ai spus aşa? Să mergem! - Bărbaţii sunt cam înceţi uneori.
- Ai dreptate. - Porneşte!
Trenul în direcţia Perpignan...
Nu văd pe nimeni. Nici pe mama ta, nici pe prietena ei.
Să coborâm din tren şi să le spunem poliţiştilor.
Dacă au urcat, iar noi nu le-am văzut?
Le lăsăm singure în tren?
Nu e mare lucru. Ne-au făcut la fel, nu?
- Ca tatăl tău, anul trecut. - A fost vina bunicului tău.
Opriţi-vă cu prostiile şi priviţi!
Nu au valize.
Probabil că sunt întăririle cerute de tipul cel rău.
Au un pistol.
Vor să-l prindă pe profesor.
Te rog, închide-mă la spate!
Sigur biserica e în drumul spre gară?
Sunt sigur.
Vrei să-l păstrezi pe puşti, să ducă inelele?
Da.
Telefonul! Probabil că e iubitul meu.
Nu, nu răspunde. Ne poate localiza poliţia!
Ce tot spui?
Şi eu vreau să vorbesc cu copiii mei,
dar nu pot, pentru că am putea fi prinse.
Iubirea mea!
Esther, unde eşti? Te aşteptăm toţi.
Vii, nu-i aşa?
Bineînţeles, iubirea mea. Sunt la două străzi distanţă.
Sunt blocată în trafic.
Preotul spune că nu mai poate aştepta. Mai are o nuntă după noi.
- Ce? Dă-mi-l la telefon. - Poftim?
Dă-mi-l pe preot la telefon!
Copila mea, e normal să ai îndoieli.
Am vorbit despre asta în cursul despre căsnicie. Nu trebuie să-ţi fie frică.
Dar nici nu trebuie să-l laşi pe preot să aştepte o oră.
Îmi cer scuze, părinte. Sunt foarte aproape. Nu am nicio îndoială.
Pune telefonul pe speaker şi poţi începe.
Cum să încep ceremonia în condiţiile astea?
Poţi. Te aud perfect. O să ajung înainte să trebuiască să spun "da".
Nu-mi vine să cred rahatul ăsta!
Ne-am adunat aici...
Grăbeşte-te, te rog. Mai repede!
Vorbesc rar ca să ai timp să ajungi.
Nu, vorbeam cu şoferul de taxi. Apasă pe acceleraţie!
Încep.
Ne-am adunat aici...
Opreşte-te!
Ştiu ce am de spus, nu am nevoie să-mi sufli!
... să-i unim în sfânta taină a căsătoriei...
Ce faci?
Cum adică ce fac? De ajuns.
Rahat!
Nu se poate! Nu răspund.
Trenul stă în staţie 15 minute. Deja au trecut zece.
Poate au urcat în alt vagon. Trebuie să verificăm în tot trenul.
Să ne despărţim.
Noi ne uităm de la vagonul-restaurant în spate, voi, în partea cealaltă.
- Bine? - Bine.
El cine e?
- Mirele. - Nu e al meu.
E de la cealaltă nuntă. Ţi-am zis că am şi altă nuntă.
- Şi mireasă n-are? - Nu.
Atunci, dă-mi-l mie!
Am verificat tot trenul. Sigur sunt afară.
Uite-le!
- Mamă! - Clara!
Mamă!
- Am dat-o în bară. - Nu.
Acum, că suntem aici, să-i găsim pe ceilalţi şi să oprim jaful. Bine?
- Da. - Bine.
Nu pot. Nu pot. Nu pot.
Acum ce facem?
Acum putem închiria o maşină, să mergem până la Perpignan.
Ajungem odată cu trenul.
Nu avem destui bani să închiriem o maşină.
Şi nu putem folosi cardurile, pentru că ne-ar localiza poliţia.
Suntem nişte fugare, să-ţi intre bine în cap.
Da, tot nu-mi vine să cred.
Acum, că mă gândesc, am plătit elicopterul cu cardul.
Poftim?
Atunci, gata. Am fost localizate. Mă dau bătută.
Trebuie să fac pipi.
Din nou? N-ai băut apă de când ai fost la toaletă ultima oară.
Aşa e.
- Mi-e sete. - Taci din gură, şinşilo!
Ar fi trebuit să bei la plajă. Aveai toată marea la dispoziţie.
Eu am înghiţit-o jumătate.
Doamne! Dacă se îmbolnăveşte băiatul?
Haide! Să găsim o toaletă, să ne uscăm un pic.
Sunăm autorităţile, să-i preia pe copii de la gară.
Gata, s-a terminat. Suntem mai incompetente decât tata şi Ricardo.
Nu, stai, te rog. Nu putem să ne dăm bătute, după ce am ajuns până aici.
Dacă totul e pierdut, lasă-mă să folosesc o ultimă soluţie.
Nu am crezut că voi spune asta vreodată...
- Ce vrei? - Bună, scumpule!
Mă bucur să-ţi aud vocea. Poţi să-mi trimiţi nişte bani prin Bizum?
Stai puţin. Vrei să-ţi trimit bani?
Ce-ai fumat?
Dar fă transferul în celălalt cont. Nu pot folosi cardul.
Am mari probleme!
Să auzim, pentru că tu spui asta despre orice.
Sunt o fugară, mă caută poliţia. Am provocat o aterizare forţată,
am ameninţat cu moartea un poliţist şi am deturnat un elicopter.
Vezi? Mari probleme!
Eu iau bătaie la "Call of Duty".
Problemele tale sunt o nimica toată, aşa că nu te mai plânge.
Bine.
Să mergem la toaletă. Îmi vine să explodez de nervi.
Nu, asta e toaleta fetelor!
Da, sigur, ca să fugi din nou. Intră!
Usucă-l. Trebuie să fac pipi de urgenţă.
E mai puternic decât toaleta din avion!
Bună ziua!
Am văzut un văduv nou, care nu arată deloc rău.
Nu, ăsta e al meu.
L-am remarcat din excursia anterioară.
- Nevastă-sa stătea să crape. - N-ai zis nimic.
Îţi zic că îl văzusem deja.
De-asta m-am înscris în excursia la Perpignan.
Să ne grăbim!
Dacă autobuzul pleacă fără noi, n-o să aibă niciuna noroc.
Bine. Stai puţin. Trebuie să fac pipi.
Doamnă, puteţi supraveghea bagajele puţin?
- Da, sigur că da. - Mulţumesc.
- Ai auzit? - Ce?
Dă-mi cureaua ta.
Poftim?
Nu-mi vine să cred ce am făcut.
O infracţiune în plus nu mai contează. Tot suntem infractoare.
- Grăbeşte-te, pierdem autobuzul! - Cum să mă grăbesc?
Avem un băiat de 40 de kilograme în valiză.
Acolo este. Perpignan.
Aşteptaţi! Aşteptaţi!
Ajutaţi-ne! Ne-a încuiat cineva aici!
Ajutor!
Deschideţi uşa!
- Scuze, eram la baie. - Mereu, aceeaşi scuză.
La naiba! Ce e înăuntru? Are 40 de kilograme.
- Ce-a fost asta? - Şoldul meu.
Băiete, e din ce în ce mai rău. Ajută-mă să urc în autobuz.
Haide!
Mă simt mai bine acum.
- Luaţi un număr înainte să vă aşezaţi. - Poftim?
Pentru toaletă. Ca să nu staţi la rând când autobuzul e în mişcare.
Vă anunţ când e liber.
Bine.
Să stăm separat, ca oamenii să nu facă legătura între noi.
Hei! Ne-ai lăsat aici!
Ce-i asta?
VENIŢI PE CORIDOR E IMPORTANT
Ce voiaţi să-mi spuneţi?
Nu vrem să vă speriem,
dar în trenul ăsta sunt nişte oameni care au un obiectiv clar.
Să vă fure servieta.
- Bine că n-aţi vrut să mă speriaţi. - Trebuie să vă ascundeţi imediat.
Nu ne-am gândit încă unde anume. Nu e uşor, e un tren.
Aveţi dreptate, nu e uşor.
E RÂNDUL TĂU A37
Doamne, chestia asta cu rândul e adevărată. Trebuia să merg în staţie.
Staţi liniştită.
Am eu numărul următor.
Prostata mea e într-o formă grozavă.
Mulţumesc!
Hei, ai intrat pe furiş aici!
Nu ai nici 50 de ani. De ce ai venit? Să ne furi bărbaţii?
Nu, nu. Am făcut un lifting facial.
Scuze, nu puteţi folosi toaleta.
- Poftim? - Am înfundat-o.
Trebuie să opriţi! S-a înfundat toaleta!
Nu opresc pentru nimeni şi pentru nimic.
Trebuie să opriţi! Avem nevoie la toaletă!
Opriţi, opriţi!
Nu, nu! Nu opriţi!
Am absorbante pentru incontinenţă urinară. Cine vrea?
- Opriţi, opriţi! - Opresc. Numai cinci minute.
Bine. Coborâţi. Dv. nu coborâţi?
Nu, eu am făcut deja.
Ce au oamenii ăştia? Stăm aici de o grămadă de vreme!
- De aceea n-am vrut să opresc. - Hai, omule! Eu am făcut imediat.
Nu iese nimic.
- Doamne, nu mai oprim! - "Nu mai oprim."
- Mă duc să desfund toaleta. - N-o să ajungem la timp...
Gata!
Unde te duci?
- Din nou? - Vrei să ajungi la timp sau nu?
O să-i lăsăm pe toţi oamenii ăştia aici?
Nu pe toţi. Pe el îl luăm cu noi. Avea dreptate, le furăm bărbaţii.
Hei, ce faceţi? Daţi-mi drumul!
Îmi pare rău, dar ne grăbim!
- Nu mă încuiaţi aici, vă rog! - Chiar îmi pare rău.
- Ce se întâmplă? - Ştii să conduci autobuzul?
Da, stai liniştită.
Hei! Pleacă autobuzul!
Rahat, s-a împotmolit!
- Încearcă să-l porneşti! - Nu pot!
S-a oprit. Să mergem!
Hei! Aşteptaţi-mă şi pe mine!
Vine!
Doamne, parcă suntem în "Walking Dead"!
Să mergem!
Pablito! Pablito!
Pablito!
Pablito, vino aici!
Pablito, vino!
Sunt nişte zombi pe urmele noastre!
Să mergem!
Fugi!
Mulţumesc foarte mult pentru ajutor.
Am o idee.
Sper să funcţioneze.
Intraţi!
- Uau! - Hei, ce faceţi?
Nu puteţi intra aici.
Copiii voiau să vadă cum funcţionează un tren.
Da, dar nu puteţi intra aici.
Mă scuzaţi, domnule. Dar e o urgenţă.
Trebuie să opriţi trenul.
Ce spuneţi? E imposibil. Ieşiţi!
Sper că nu mă veţi obliga să folosesc violenţa.
Opriţi trenul imediat!
Da, da...
Am transferat controlul către centrul de comandă.
Nu se mai poate face nimic de aici. Îmi pare rău.
Stai liniştit.
O maşină! Opreşte!
Mă duc să caut un loc unde am semnal.
- N-ai zis că nu putem suna pe nimeni? - Cui îi mai pasă?
Trebuie să vorbesc cu Nacho.
Mai vine o maşină! Opreşte, opreşte!
Oamenii nu se ajută între ei! Nu opreşte nimeni.
Dacă îmi arăt un pic piciorul?
Vrei să se oprească sau să treacă mai repede de noi?
Nu pot să cred! Avem un băieţel.
Ce idee bună! Băiete, vino!
Stai aici şi nu te mişca, orice s-ar întâmpla.
O să-ţi dau un cadou mişto. Bine?
Două liniuţe.
Ce bine!
Nacho, răspunde!
- Răspunde! Nacho! - Mamă! Mamă!
De acum înainte, vorbesc doar eu!
Ai înţeles?
Nacho!
Ce acoperire de rahat!
Pablito, dă-te de-acolo!
N-o să meargă. De parcă nu-l ştii...
Stai acolo! Psihologie inversă.
Pablito, vino aici! Pablito, dă-te! Pablito!
Vezi? Mă duc să vorbesc cu el.
Ce s-a întâmplat?
- I-ai explicat problema noastră? - Bineînţeles.
Şi s-a oferit să ne ducă.
- Şi? - Dar e în zodia Peştilor.
- Poftim? - Da, fato.
Cui îi pasă că e în zodia Peştilor? L-ai lăsat să plece din cauza asta?
Nu am încredere în cei din zodia Peştilor.
Pentru Dumnezeu, Susana, suntem într-o situaţie disperată!
Ştiu. Şi am încercat s-o rezolv.
De aceea l-am întrebat ce ascendent are. Era Leu.
- Iar eu nu mă încurc cu de-ăştia. - Nu-mi vine să cred.
Nici eu. Singurul care opreşte e un Peşte cu ascendent în Leu.
E greşit! Total greşit!
Ai oprit un tip care îşi ştia ascendentul.
Nu, nu ştia. L-am dedus din arcada sprâncenelor.
Ştii ceva? Gata cu prostiile!
Doamne, tipul din telenovelă!
- Turcul! - Cine?
Ce mai faci, Turcule? Vii des pe-aici?
Ne scuzaţi, avem nevoie de ajutor.
Să vorbim puţin. E momentul nostru de "Thelma şi Louise".
Ea e Thelma, eu, Louise. Tu, Brad Pitt.
- Cine se cuplase cu Brad Pitt? - Taci din gură!
- Poţi să ne duci în Franţa? - Da, vă duc fără nicio problemă.
- Vai, vorbeşte spaniolă! - Da, vreau să mă mut în Spania.
Bravo, puştiule! Spania e frumoasă! Omletele, bronzul, şunca...
Te sărut ca nimeni alta, N-o să mă părăseşti niciodată.
Doar un moment... Să mut cutiile în spate.
E în regulă. Putem pleca? Ne grăbim foarte tare.
- Sigur. - Eu stau în faţă.
Ea va sta în spate, cu băiatul. E fiul ei.
- Pardon? - Te rog, e sexy, iar eu sunt singură.
Şi eu sunt singură.
Da, dar ai mai mult timp la dispoziţie să fii sexy.
Haide!
Oamenii mi-au zis mereu că aş putea fi vedetă de telenovele.
Tu ce părere ai?
Da.
Ştiam eu!
Ce zodie eşti?
Dar...
- Haideţi, daţi-vă jos! - Ce s-a întâmplat?
- Nu-mi spune că şi el e în Peşti! - Daţi-vă jos din camionetă!
Poftim? De ce?
Pentru că m-a pipăit. Hai, coborâţi!
Scuze, doar voiam să-ţi calculez ascendentul.
Iartă-mă!
Uite, dle armăsar, cheile tale!
Incredibil...
Mă duc în Portugalia.
Bine, Romario.
Nu ai observat că nu sunt eu în acest costum?
Lucas, calmează-te. Dă-i drumul lui Navales!
Nu face nimic ce ai putea regreta, există o explicaţie.
Nu vreau nicio explicaţie.
De fapt, vreau. De ce să nu vreau? Să asculţi e un lucru bun.
Aşa afli lucruri în viaţă. Explică.
Am încercat să-ţi explic înainte, dar nu m-ai crezut.
De aceea a trebuit să te imobilizez.
Atunci e adevărat că...
Da, lucrez la poliţia secretă.
Sigur că da, iar eu sunt şeriful acestui ţinut. Scuteşte-mă!
Nu îţi dau uniforma mea.
Şi voi raporta totul...
Îmi pare rău, dar nu te pot lăsa să pui în pericol operaţiunea.
Ce să vezi!
Romario colaborează cu noi.
Deci lucrezi pentru poliţia secretă. N-ai zis nimic.
Eu? Eu nu... Adică mi-a cerut ajutorul
pentru că nu avea bilet, să-l las să urce în tren.
Fac şi eu ce pot.
Spune-mi Watson, spune-mi Robin, spune-mi Mortadelo.
Şi bătăuşii ăştia?
Nu puteam să-i arestez fără întăriri,
aşa că am planificat s-o facem în timpul opririi la Barcelona.
Doamne, Dumnezeule!
Un an de terapie, şi tot voi înnebuni din cauza lor.
Ce-a făcut omul?
Are manuscrisul original
al romanului "Don Quijote de la Mancha".
- De Cervantes? - Nu, de Pérez Reverte, geniule.
Încearcă să iasă din ţară cu el.
Dar eu îl voi opri.
Ştiu.
Grozav, există acoperire!
Un mesaj vocal de la Nacho? Să vedem...
Mamă, ascultă cu atenţie. Se va comite o infracţiune în tren.
Vom ajunge în curând la Barcelona.
Acolo, infractorii se vor urca în tren, ca să comită furtul.
Trebuie să-i oprim.
Mamă, foarte important... Adu-mi oja roz.
Terminat!
Să vedem ce-i cu asta.
Telefonul e închis sau e în afara zonei de acoperire.
- Dacă sunt în pericol? - În pericol? Tocmai ai vorbit cu el.
Inventează chestiile astea ca să râdă de tine.
I-au făcut asta şi lui Ricardo, anul trecut.
Nu mai ştii? Fotografia cu ketchup în loc de sânge?
Da, aşa e.
Auzi la ea! În pericol!
- Deschide uşa imediat, Morris! - Imediat!
Nu poţi să deschizi uşa asta ca pe cealaltă? Bine, nu poţi.
- S-a terminat! Te-am prins! - Te-am prins!
Aveţi o problemă foarte serioasă. Nu sunt singur.
Sunt alături de nişte prieteni mici.
- Staţi liniştiţi, copii. Sunt aici! - Lucas, ajută-ne!
Dă-le drumul copiilor!
În primul rând, nu mai bate la uşă! E foarte neplăcut.
Trebuie să opriţi trenul.
Şi am nevoie de o maşină ca să plec.
Cu destul spaţiu pentru mine şi pentru micii mei prieteni.
Nu vorbi prostii! O să te prindem înainte să ajungi la frontieră.
- Nu ai cum să scapi. - Nu ai!
Începând de-acum, la zece minute care trec fără să-mi urmaţi ordinul,
unul dintre copiii ăştia... kaput.
"Kaput" nu înseamnă cumva...
Grozav! O să reuşim. Aproape am ajuns în Franţa.
Deja simt strălucirea. Abia pot pronunţa cuvintele.
"Oui, oui. C'est moi. Carolina Herrera."
- Vezi? - Da.
Nu! Nu se poate!
Probabil i-a sunat Turcul. Ce nemernic! Nu poţi să ai încredere în bărbaţi!
Ar fi trebuit să învăţ asta de la aplicaţiile de dating.
Acum ce facem?
Ce facem? De exemplu, la profilul unui tip ar trebui
să vezi notele date de alţi utilizatori, ca să ştii la ce să te aştepţi.
Ce tot spui? Taci!
N-am ajuns până aici ca să fiu prinsă acum.
Grozav, iubito! În sfârşit, eşti şmecheră!
- Încă ne urmăresc. - Da.
Rahat! O prăpastie!
O să laşi asta să te sperie? După câte ni s-au întâmplat...
Haide, apasă pe acceleraţie!
Gata! Până aici am ajuns.
- Să sărim cu maşina! - Ce tot spui?
Da, ca Thelma şi Louise.
Eşti foarte plictisitoare. Nu vrei şi tu să sărim?
Nu e distractiv?
Vezi? Şi băiatul vrea să sărim. Nu eşti de gaşcă deloc.
Suntem doi contra unu. Hai s-o facem!
Niciodată nu vrei să facem ca mine.
Uite-i!
Să mergem! Veniţi cu mine!
FRANŢA 7 KM
Doamnă, vă rog, întoarceţi. Trebuie să-i luăm pe copii. Suntem aproape!
Nu am auzit ce-ai spus după "doamnă." Ce ai? Eşti de vârsta mea.
Dacă voiai să te răzbuni, de ce nu ţi-ai sunat acoliţii,
să-i pui pe poliţiştii locali să ne aresteze?
În primul rând, poliţiştii nu au "acoliţi". Voi sunteţi "acoliţii".
Evident, n-aveam să spunem nimănui ce boacănă am făcut.
Da, anul trecut a fost de ajuns.
- Au râs toţi de noi. - Da?
A trebuit să ne mutăm din Asturias în Zaragoza, să scăpăm de ruşine.
Şi ce s-a întâmplat?
O gaşcă de demenţi, condusă de un adolescent nebun,
ne-a răpit şi ne-a lăsat în mijlocul pustietăţii.
Gata cu vorba!
Asta e şansa voastră de a câştiga puncte.
Sunt nişte hoţi foarte periculoşi în tren.
Dacă o să-i arestaţi, veţi primi toate laudele.
Vă rog, să mergem să-i luăm pe copii. Ne asigurăm că sunt bine,
îi urcăm în autobuzul pentru tabără,
apoi, puteţi să ne arestaţi sau să faceţi ce vreţi.
Te rog, fii de treabă! Ştii ce greu e pentru o mamă singură
să aibă grijă de copii şi să fie şi infractoare?
Te rog!
Te rog, ascultă-mă!
Ştim că ce am făcut a fost urât, dar nu suntem infractoare. Suntem mame.
Copiii mei sunt într-un tren spre Perpignan.
Trebuie doar să ajung acolo, să-i iau şi să-i urc într-un autobuz.
Şi n-o să fiu o mamă atât de rea.
Nu e uşor să creşti doi copii singură, să ştii.
Fac şi eu tot ce pot.
Dacă ajung la gară şi nu e nimeni acolo,
ăsta o să fie cel mai rău lucru pe care l-am făcut vreodată.
- Mulţumesc! Mulţumesc! - Mulţumesc!
Mulţumesc mult! Mulţumesc!
- Putem porni sirena? - Da, ne grăbim un pic.
E destul de mişto, nu?
Mulţumesc! Mulţumesc!
Văd că nu mă luaţi în serios.
O să mă ţin de promisiune. Cine vrea să fie primul?
S-a terminat, Morris. Complici lucrurile.
Nu înţelegi că eu sunt şeful aici?
Dacă nu faceţi ce spun,
vă puteţi lua la revedere de la toţi copiii ăştia dezgustători!
Ne-a numit "dezgustători"?
Noi suntem şase, iar el e unu.
Ce? El e adult şi are pistol!
Să nu îndrăzneşti să-i atingi pe copiii ăia!
- Deschide uşa! - Deschide uşa!
La naiba, meritaţi felicitări că ne-aţi găsit!
Am alergat ca nebunele peste tot.
Ne-am luat după carduri, după apeluri telefonice...
Oamenii în vârstă pe care i-aţi lăsat pe marginea drumului...
- E ca şi cum am urmat nişte firimituri. - Am lăsat şi un tip mişto în urmă.
Turcul. Era sexy.
- L-ai văzut? - Da, foarte drăguţ.
Uite graniţa!
- Nu cred că vom ajunge. - Vom ajunge.
Doamne, cred că toată anxietatea asta îmi provoacă ameţeli.
Te simţi relaxată pentru că suntem în Franţa.
Toată lumea e relaxată în Franţa.
N-ai văzut reclamele la parfumuri?
"Carolina Herrera. O, Paris! Jean Paul Gaultier."
"Oui, oui, c'est moi. Möet & Chandon."
- Deschide uşa! - Nu!
O să număr până la zece.
Dacă nu faceţi ce am spus, vor exista consecinţe!
Zece.
Nouă.
Opt.
Şapte.
Şase.
Cinci.
Patru.
Trei.
Doi.
Unu.
Bine.
O să încep cu cei mici!
Cu cei mici? Ia-i pe cei mari, ei au trăit mai mult.
Acum!
- Acum aţi dat de belea! - Ia de-aici!
Daţi-vă înapoi!
- Lucas! - Copii!
- E în regulă, suntem poliţişti. - Aţi întârziat. Am fost lovit.
- Eşti arestat, Morris. - Arestat.
Acum vedeţi ce punea la cale prietenul vostru, omul de ştiinţă.
Ca la terapie, când ne spun: "Aparenţele înşală."
De exemplu, anul trecut, când am crezut că eraţi singuri în tren.
- Chiar călătoream singuri. - Şi anul ăsta, la fel.
Întoarceţi-vă la mamele voastre. Sigur sunt îngrijorate.
Şi nu spuneţi nimănui nimic.
Dar...
Formula?
- E o carte? - E o carte!
E un manuscris original.
De Pérez Reverte.
Din fericire, e intact.
Face parte din patrimoniul omenirii.
Originalul Quijote.
O să vă scot cătuşele.
- Ne dai drumul? - Da, duceţi-vă şi luaţi-vă copiii.
Şi eu ştiu ce înseamnă să te chinuieşti să-ţi creşti copiii,
pentru că fostul s-a cuplat cu una de 25 de ani,
fără să ştie cum a avut norocul ăsta, căci arată ca un nătâng cu burtă.
Nu că nu ne-ar interesa povestea ta, dar...
Mergeţi, mergeţi!
Mulţumim!
Nu are 25, are 26.
Au plecaţi toţi. Nu puteau să aştepte un minut?
Ce căutaţi aici? Trebuie să coborâţi.
Copiii meu stăteau pe locurile astea. Călătoreau singuri. I-aţi văzut?
Da, au fost luaţi de cineva.
De cine?
- Nu ştiu. Doi domni. - Poftim?
Doi domni?
Nu.
- Pablito! - Mamă!
Fernandito!
- Copiii mei! - Mamă!
Sunteţi bine?
Despre ce infracţiune vorbeai în mesaj?
Nimic, mamă. Ne plictiseam în tren.
Bine, o să vorbim despre asta.
Şi voi doi? Ce căutaţi aici?
- Am venit în ajutor. - A fost foarte repede.
Am avut timp şi să le cumpărăm ceva de la McDonald's.
Ar fi trebuit să-i vezi. Nu mâncaseră.
Nu ştii prin ce am trecut!
- Mie-mi spui! - Era să murim!
Am fost luaţi ostatici!
Şi eu, la fel.
- Pa, tată! - Pa!
Distracţie plăcută!
- La revedere, bunicule! - Marcos, a fost un gest urât.
Să le spui tatălui tău şi lui Felipe. Stabiliserăm că îţi vei ţine gura.
Nu le-am spus eu.
- Atunci, cine? - Cum aţi aflat?
Avem relaţiile noastre.
Vezi? Mari probleme!
Eu iau bătaie la "Call of Duty".
Problemele tale sunt o nimica toată, aşa că nu te mai plânge.
Cine vrea să-i trimiţi bani prin Bizum? N-ai niciun ban.
Mama. E fugară.
Spune că o caută poliţia, pentru că a provocat o aterizare forţată,
a ameninţat cu moartea un poliţist şi a deturnat un elicopter.
Aşa că nu cred că e în trenul ăla.
O să fie distractiv.
Nu-mi vine să cred. Asta primesc pentru că am născut un Peşte.
Iar eu i-am dat viaţă unei infractoare.
Ce tupeu! Tu nu ai dat viaţă nimănui.
Dacă ne-aţi fi spus, v-am fi dat nişte sfaturi.
Prostuţelor!
Da, eu şi tatăl tău suntem experţi în a fugi de justiţie.
Incredibil! Bărbaţii ar fi în stare să-ţi explice şi cum s-o dai în bară,
pentru că ei au dat-o în bară mai bine decât tine.
- Aşa e. - Doamnă, ce legătură aveţi cu asta?
Niciuna. Am venit să iau trenul. Sunt din Cuenca.
Da.
- La revedere! - Bine, misiune îndeplinită.
Copiii au fost trimişi în tabără.
Am închiriat o maşină, aşa că vă ducem acasă.
- Bine. - Nu.
- Noi două închiriem o decapotabilă. - Serios?
Da, Thelma.
Te iubesc.
Să mergem!
- Thelma e cea drăguţă, nu? - Bineînţeles.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA