Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CU ŞASE ANI ÎNAINTE
Vrei un foc ?
Ştiam că am o brichetă pe aici, pe undeva.
Am găsit-o.
Pot să-ţi spun ceva ?
Da.
- Dar să n-aud că mă judeci. - Bine.
Şi să ştii că n-am nevoie de o părere, dacă e critică.
Bine.
Mama ta şi eu divorţăm.
- Ce spui ?! - O părăsesc.
- De ce ?! - Căsnicia e o corvoadă.
- M-am săturat. - E o idee foarte proastă, tată.
Care parte din "nu mă interesează părerea ta" nu înţelegi ?
Crezi că ai să fii mai fericit singur ?
- Cine zice că trebuie să fiu singur ? - Ai pe altcineva ?
În clipa asta, nu, dar mai am 30 de ani buni în faţă.
- 30 ? - 20. 25.
O să ai 110 ani !
Poate nu-ţi vine să crezi, dar femeile mă găsesc chipeş. Amuzant.
Le place cum istorisesc.
Poate că nu sunt tânăr,
dar mai am o şansă să găsesc dragostea.
Şi mama ?
Dar eu, Peter ?
Nu-i pasă nimănui de mine sau de fericirea mea ?
- Ţi-ai scos deja verigheta ! - Da.
- Unde e ? - Am pus-o într-un sertar.
Ce-ar fi s-o mai porţi o vreme ?
Până-ţi dai seama ce greşeală colosală faci.
Nu sunt un om nechibzuit, Peter.
M-am gândit foarte bine şi, sincer, cred că merit un pic de stimă.
E o mişcare curajoasă.
- Curajoasă ? - Exact. Curajoasă.
Nu se dau Stele de Bronz fiindcă abandonezi oameni.
Nu suntem pe câmpul de bătălie, Peter.
Tată... Te rog, nu face asta.
Eşti băiat mare. Poţi să suporţi.
Ar fi mai uşor să vă eutanasiez pe amândoi.
Tu eşti cel care are o problemă. Eutanasiază-te pe tine.
Frumos, tată. Foarte frumos.
FOŞTII SOŢI
ŞASE ANI MAI TÂRZIU
- Bună, Peter ! - Bună, M.
Ai apucat să te uiţi pe hârtii ?
Da. Tocmai mă uit
şi se uită şi avocatul.
Nu vreau s-o lungim.
Prefer să "smulg plasturele".
După 35 de ani,
mi se pare mai degrabă că-mi smulg propria piele.
E vorba doar de partaj, Peter.
Să semnăm odată actele,
ca să scăpăm de avocaţi şi de onorariile lor.
Nu ne putem întâlni,
ca să discutăm unele dintre lucrurile astea ?
Şi mai ai ceva de discutat cu avocatul tău, Peter.
Da, ştiu.
Aştept nişte hârtii de la Heather, dar m-am gândit că ar fi frumos
şi poate chiar omeneşte dacă ne-am putea întâlni
şi discuta toate astea o ultimă dată.
Nu cred că e o idee bună, Peter.
- Nu crezi ? - Nu.
Trebuie să-ţi dai seama cum e mai bine pentru tine.
Nu ne putem despărţi împreună.
Eu o să plec în weekendul ăsta, aşa că...
o să mă uit pe acte până mă întorc.
Mulţumesc.
Bună, Nick. Iartă-mă.
Am vrut doar să verific că nu uit nimic.
Nu-ţi face griji.
Cu asta intri în subsol,
şi cu asta descui boxa de depozitare.
I-ai trimis mesaj tatălui tău în legătură cu cina ?
O să-i trimit.
Echipa de la mutări o să stea până pe la şase.
Da, o să-i spun.
El încă crede că venim.
Mă ocup, Thea.
- Bine. - Doar că...
Tata m-a tot bătut la cap în ultima vreme.
E în ordine.
Şi... scrisoarea e în lucru.
- Te iubesc. - Şi eu pe tine.
- Nick ! - Da !
Ce e ?
Îmi erai dator cu o favoare. Poţi să faci tura mea sâmbătă ?
La naiba, George, sunt târât în Mexic pentru petrecerea mea de burlac.
- E în weekendul ăsta ? - Da.
- Fir-ar... - Îmi pare rău. Data viitoare.
Bine. Sper să mă duc la o conferinţă despre cafea
în Oslo, la primăvară, aşa că o să-mi faci favoarea atunci.
Dacă mai lucrez aici la primăvară, cu playlist-urile astea ale lui Steve,
o să-mi zbor creierii.
- Ştii că e DJ, nu ? - Da.
Asta nu-mi schimbă părerea despre playlist-urile lui.
Bine. Ne vedem înăuntru.
V-aţi hotărât ce aţi dori ?
Da. Eu iau un sendviş "club".
- Ceva de băut ? - Aveţi ceai cu gheaţă ?
- Da. - Grozav.
- Un Arnold Palmer. - Da.
Cum e quiche ?
E foarte bună.
E făcută cu kale şi brânză de capră.
Mi-e greu să mă decid între quiche şi terină.
Sunt amândouă foarte bune. Foarte diferite.
Ştii ce ? O să iau falafel.
Bine.
Gura cât se poate de mare... Bun...
Sunish, iar am uitat cum o cheamă pe soţia ta.
Cum ziceai că o cheamă ?
Îmi amintesc că era un nume drăguţ.
Şi cinci, patru, trei, doi...
Bună ziua.
Salut, tată.
Cum te simţi ?
Ţi-am adus ceva pentru perete.
Data viitoare aduc şi un ciocan şi un cui.
Dar, deocamdată...
m-am gândit că ar putea sta foarte bine aici.
Da... Cum ţi se pare ?
Îţi place mult filmul ăsta.
Citai din el tot timpul.
"Nu se poate şi cu slănina-n pod şi cu varza asasinată."
"Zici că mi se spune 'Ehrhardt Lagăr de Concentrare' ?"
Tuh... Tuh. Lunfh.
Tulum. Exact. Mă duc acolo în weekend.
Dacă aş putea, te-aş lua cu mine.
Ştii la ce mă gândeam ?
Poate...
Poate că ar trebui să porţi din nou asta.
Cum mama se uită acum la noi de sus...
Cred că ar însemna foarte mult pentru ea.
Diseară iau cina cu băieţii.
Alo !
Domnule Pearce, a sosit fiul dv.
Minunat. Să urce !
Intră !
- Salut, tată. - Salut ! Ce mai faci ?
Bine.
- Apartamentul e foarte frumos ! - Mulţumesc.
- Arăţi bine. - Tu arăţi bine !
- Ce ?! - Ai tras de fiare ?
- Puţin. - Se vede !
Eşti mai lat în piept şi-n umeri.
Mulţumesc. Ţi-am adus un cadou de casă nouă.
Mulţumesc !
E grozav !
- Mie îmi place mult. - Şi miroase foarte frumos.
Mulţumesc. Foarte drăguţ.
Nick e pe-aproape ?
Vine. Presupun că vine şi Thea.
Probabil.
- Cum e la serviciu ? - Bine.
Da ? Îţi place şefa ta ?
Da...
E exigentă, dar e corectă.
Asta e grozav.
Corectitudinea e tot ce poţi cere în ziua de azi.
Le-ai spus colegilor de serviciu ?
Nu. Singurul om care aş dori să ştie că sunt gay
e o fată, Miranda, căreia i s-au aprins călcâiele după mine.
Îmi dau seama de ce e derutată.
Nu eşti un gay efeminat.
- Gay efeminat ? - Ştii ce vreau să spun.
Tată... nu se face.
Bine.
O să stai aici o vreme ?
Nu ştiu. Depinde de situaţia cu mama ta.
O să finalizaţi divorţul, nu ?
Dacă ar fi după mine,
mama ta şi eu am încerca să ne salvăm căsnicia.
Nick spune că nu poate veni.
Ce ?!
Scrie "Trebuie să mă ocup de o grămadă de tâmpenii."
- De ce ţi-a scris ţie ? - Nu ştiu.
Îi scrii gazdei, nu musafirului !
Sunt sigur că o să-ţi spună şi ţie, tată.
La naiba ! Ce-o să fac cu toată mâncarea asta ?
O să iau ceva la mine. O mănânc mâine.
- Unde e baia ? - Prin dormitor.
Mesaj vocal către Nicholas Pearce.
Unde pleci ?
Ar fi fost frumos să-mi spui mie, direct.
Am un vagon de mâncare
şi abia aşteptam să vă văd, pe tine şi pe Thea.
Şi îmi pare rău că am apărut la restaurant neanunţat, deunăzi.
- Treceam prin cartier, şi... - Tată !
Iartă-mă că am adus iar în discuţie aşezarea la mese la nunta ta.
Voiam să-ţi spun că pot sta lângă mama ta, fără probleme.
Bine. Te iubesc.
Trimite.
- Unde pleci ? - Poftim ?
- Te-am întrebat unde pleci. - La Tulum.
Mi-am zis că ar fi plăcut să stau puţin la soare.
Doar nu te duci la Tulum în weekendul ăsta, nu ?
Ba da. De ce ? E o problemă ?
Tată, noi ne ducem la Tulum în weekend.
Pentru petrecerea de burlac a lui Nick.
De unde era să ştiu ?
Ţi-am spus eu. Am discutat despre asta.
Nu-mi amintesc deloc, Mickey.
Ce e ?
De ce tocmai la Tulum ?
A fost ideea tatei.
Bunicul n-a mai exprimat o idee de mai mult de un an !
- Ce vrei să spui ? - Bunicul e o legumă !
Simt mare nevoie să plec din oraş.
Să nu mai ştiu de oraş, de divorţ, de muncă...
Nick o să sară în sus până la cer.
N-am ştiut că o să fiţi acolo.
E şi-aşa supărat că tocmai acum v-aţi găsit să divorţaţi, tu şi mama.
Nu e vina mea, Mickey. N-a fost alegerea mea.
Ştiu. Dar acum să dai buzna peste petrecerea lui de burlac ?
Nu dau buzna peste petrecerea lui.
Şi ce ai să faci ?
Mă duc în vacanţa mea personală !
Greu de crezut, tată.
Nu am nimic de dovedit, Mickey.
Te rog să nu mă înţelegi greşit, dar...
cu toate prin care treci, în perioada asta, pari... cam disperat.
Interesant.
Eu nu mă văd aşa.
Simt că petrecerea lui Nick, dacă eşti acolo, chiar şi periferic,
o să se învârtă în jurul tău şi al situaţiei tale
în loc să fie Nick centrul atenţiei.
O să anulez.
Amână pentru alt weekend !
O să-ţi spun eu la ce restaurante mâncăm,
unde să găseşti stripteuzele şi "praful".
O să anulez excursia.
Dar îţi spun, în clipa asta,
că n-o să-mi petrec restul zilelor într-un scaun balansoar.
Nimeni nu se aşteaptă la asta.
Bun. Fiindcă n-o să se întâmple.
Am şi eu o viaţă.
Un reprezentant United vă va răspunde peste...
32 de minute.
"Cele mai frumoase doline din Tulum pe care trebuie să le vizitaţi"
"Simte-te tânăr şi revitalizat în Tulum !"
Alo ?
Vă sun ca să schimb o rezervare de zbor.
Bine... Aveţi un număr de confirmare ?
Nu, dar am rezervat prin Orbitz, aşa că m-am gândit...
Din păcate, va trebui să vă adresaţi direct la Orbitz.
Nu putem modifica tranzacţii făcute cu un terţ.
Cum nu aţi cumpărat niciun fel de asigurare,
dacă anulaţi veţi pierde 100 la sută din costul biletului.
- Şi nu pot schimba data ? - Nu.
Şi dacă anulez nu mi se rambursează nimic ?
- Exact. - Atunci care-i rostul anulării ?
Ca să eliberaţi locul pentru altcineva. Nu e nevoie să anulaţi.
Ştiu că nu e nevoie să anulez.
Vă mai pot ajuta cu ceva ?
Nu, asta e tot.
Vă rugăm să nu închideţi. Urmează un mic chestionar.
Mai lăsaţi-mă cu chestionarul vostru.
Dle Pearce, am vorbit cu proprietara
şi e de acord să vă schimbe data, fără costuri suplimentare.
Domnule Pearce ? Alo ?
Ar fi fost frumos să-mi spui mie, direct.
Am un vagon de mâncare
şi abia aşteptam să vă văd, pe tine şi pe Thea.
- Ce mai faci, amice ? - Cum merge ?
Bine ! Abia aştept să-i văd pe toţi.
Tata s-a supărat că n-am putut veni la cină, deunăzi.
Cred că voia să-i vezi noul apartament.
Asta e...
Cum merge treaba la serviciu ?
Bine. Da...
Mi-ar plăcea să vin acolo. Să te văd în acţiune.
Da, oricând.
- Ce se întâmplă ? - Nu ştiu.
- E vreo farsă ? - Nu. N-ar trebui să fie aici.
Fiindcă n-am deloc chef de aşa ceva.
- N-ai ştiut că vine ? - Nu.
Mi-a zis că are bilet. A zis că a programat excursia
fără să-şi dea seama că noi vom fi acolo.
- Ce ?! - Da, a zis că...
Că bunicul i-a spus să se ducă.
- Bunicul nu poate vorbi ! - Ştiu. Nu trage în mesager !
- De ce nu i-ai spus să reprogrameze ? - I-am spus. A zis că aşa o să facă.
Crezi că eu îl vreau aici ?
- Unde o să stea ? - Nu ştiu. Nu cu noi.
Când aterizăm, să coborâm rapid.
Domnule...
Da... Mulţumesc.
Nici n-o să ştii că sunt aici.
Cred că e un fel de test.
Cum adică ?
Nu ştiu, dar simt că sunt pus la încercare.
De cine ? De zei ?
Da.
Nu totul trebuie să inspire o panică existenţială, Nick.
Uneori, un trabuc e doar un trabuc.
Aveţi grijă de voi...
Distraţi-vă... Ne vedem acasă.
Aaron şi Chris trec acum prin vamă.
Arroyo şi-a dat seama că i-a expirat paşaportul,
dar soţia a reuşit să-i aducă paşaportul chilian la aeroport
şi a luat o altă cursă.
Ştii cum e când te uiţi la un film experimental
şi, după 30 de minute, vezi că n-are nici intrigă şi nici suspans,
niciun pic de mister, şi-ţi zici:
"La naiba, aşa o să fie tot filmul ?"
Da.
Cred că ăsta e punctul la care am ajuns în viaţă.
"La naiba ! Aşa o să fie toată !"
Eşti pe cale să te însori. Aşa că se înţelege de la sine, nu ?
Ţi-am spus că am fost diagnosticat cu dublă depresie ?
Da, mi-ai zis.
Nu sunt sigur că înţeleg total, dar...
nu sună bine.
- Se poate avea şi triplă depresie ? - Cred că da.
- Cvadruplă depresie ? - Probabil. La mine se poate.
- Îmi pare rău... - Ce faceţi, băieţi ?
- Ce faceţi ? - Salut !
- Mă bucur să te văd ! - Arăţi grozav.
Îţi mulţumesc că ai venit, amice.
- Ambele oase. - Ne bucurăm că ai putut să ajungi.
Ce mai aşteptăm ?
- Poftiţi. - Bine...
Micul dejun e inclus ?
Da. Îl puteţi comanda la room service
sau puteţi coborî în restaurant, înainte de ora zece.
Îmi pare rău pentru tevatura cu rezervarea.
E în ordine. Ne bucurăm că, până la urmă, aţi putut veni.
Dr. Pearce ?! Slavă cerului că eşti aici !
Russell ?
Mi-am crăpat un dinte în nişte crab marinat.
- Nu... - Poţi să te uiţi ?
N-am trusa la mine.
Bine...
Dumnezeule ! Iisuse !
Glumeam ! "Mi-am crăpat un dinte în crab marinat" !
Da. M-ai păcălit.
- Aici stai ? - Da.
- Tu ? - Am venit doar să iau prânzul.
Mă duc la una dintre proprietăţile mele în lucru. Vino cu mine !
Nu, încă nu mi-am dus bagajele în cameră.
Vino ! Te aduc înapoi în juma' de oră.
Pe urmă îi poţi speria cu corpul tău pe toţi cei în luna de miere.
Bine. Mă duc să mă cazez, şi...
- Trag maşina în faţă. - ...şi ne vedem în faţă.
- Crab marinat... - Da.
A fost bună.
Sfinte Sisoe ! Prin terasă trece un copac !
Nebunie !
Bună, senor !
- Bună ! - Domnul Yates !
Unde găsim bericile ?
- E bine ? - E bine.
- Bun. Aveam emoţii. - Mulţumesc, Mickey.
N-ai pentru ce.
Vino să te îmbrăţişez !
Îţi mulţumesc că ai venit.
Băieţi ! Veniţi înăuntru, toţi !
- Venim ! - Ce este, Lowry ?
- Nick ! - Vin.
Vino !
Nick, am vrut să-ţi fac un mic dar
care să celebreze frumoasa noastră prietenie.
Se numeşte Umilitorul !
Bine...
Te aşezi în patru labe şi ţi-l legi de boaşe
astfel încât, dacă te ridici, ţi le rupe !
Apropo, e adevărat că erai în patru labe când ai cerut-o pe Thea ?
Da, purtam Umilitorul când am cerut-o de soţie.
E făcut din cătuşe pentru testicule,
montate pe mijlocul unei vergele
care va sta la baza feselor.
De ce naiba vă purtaţi de parcă n-ar fi amuzant ?
E amuzant.
E un pic cam prea mult, dar apreciez gestul.
Mă duc să mă schimb. Să văd cum e plaja.
- Nu-i politicos să dai înapoi cadouri. - Ce naiba ?
E aiurea rău. E amuzant.
Ce naiba ?
Ce-i asta ?
Par a fi alge.
Am citit că e un golf pe-aici, la care avem acces.
Poate acolo sunt mai puţine alge.
Ultimul în apă o să fie umilit !
Începe.
Să facem nişte 'margarita'.
- Da. - Da.
Ai venit singur, dr. Pearce ?
Da. Soţia mea şi eu luăm o mică pauză şi simţeam nevoia de evadare.
Yucatán e un loc minunat în care să-ţi limpezeşti mintea.
Ai tot ce vrei... Acces incredibil la natură, plaje,
doline, junglă, mâncare grozavă, băuturi grozave,
şi, dacă vrei să vezi un film, ai Playa del Carmen.
Serios ?
Ştii, nici eu şi Kathie nu mai suntem împreună.
Nu ştiam. Îmi pare rău să aud asta, Sipple.
E în ordine.
Pot să te întreb ce s-a întâmplat ?
Kathie are multe probleme de sănătate
şi eu n-am avut chef să fiu îngrijitor tot restul vieţii.
În plus, îşi poate permite îngrijire profesionistă.
- Ieşi cu alte femei ? - Nu. Încă nu.
Eu am găsit recent un serviciu matrimonial de elită.
Ce-l face să fie de elită ?
Când m-am dus s-o văd pe cea care administrează totul,
a început să-mi arate poze de femei.
Mă uitam prin portofoliul ei...
Întoarce o pagină şi eu zic "Ea."
Mă întreabă: "Vă place genul ăsta ?" Zic: "Nu. Îmi place ea."
Şi zice "Nu ştiu cine e."
"E doar o poză de referinţă, ca să ştiu ce gusturi aveţi."
Şi eu zic "Eşti bună la ce faci."
"Dacă zici că eşti de elită, ai s-o găseşti."
Şi femeia asta, căutătoarea de "talente de elită",
mijlocitoare, cum vrei să-i spui, a găsit-o pe femeia din poză
şi... deja am ieşit de câteva ori cu ea.
- Nu mai spune ! - Cred că ea ar putea fi aleasa.
- Îţi place ? - Ce ar putea să nu-mi placă ?
Şi mai am un proiect.
Un club exclusivist, de mare rafinament, chiar pe apă.
Cea mai ieftină parcelă de acolo te duce la vreo 2,5.
- Milioane ? - Da.
Şi asta doar pentru teren.
Un dentist din New York face banii ăştia ?
Nu. Dumnezeule, nu.
Mai ales după un divorţ.
Ai auzit de perechea aia de 90 de ani care s-a dus să divorţeze ?
Se duc la un avocat şi avocatul le zice:
"Ira, Bess, aveţi peste 90 de ani. De ce vă bateţi capul cu divorţul ?"
Şi ei răspund: "Am aşteptat să moară copiii."
Pot să te întreb ceva ?
Sigur. Orice.
Ţi-ai găsit un dentist nou ?
Un prieten al meu mi-a făcut lipeala cu unul.
Îmi pune căşti wireless.
Cât îmi curăţă dinţii, mă uit la un episod din "Planet Earth".
- Îmi pare rău că nu mai vii. - O să vin pentru un detartraj.
Da. Te rog.
Băieţi !
Alo ?
Bună, tată.
Ce e ? Cum e casa ?
E... grozavă.
Cum e hotelul ?
E foarte drăguţ. Mulţumesc.
Şi ce faci ?
Stau pe plajă.
Sunt multe alge la tine ?
Nu. Nu-i chiar atât de rău.
Sunteţi bineveniţi pe plaja mea, dacă vreţi.
Vrei să iei cina cu noi diseară ?
Poftim ?
Vrei să stai cu noi diseară ?
E foarte frumos din partea ta, Nick. Sincer.
Dar nu vreau să te simţi obligat să mă incluzi.
Tot eşti aici. Băieţilor le-ar face mare plăcere să te vadă.
Şi mie mi-ar face plăcere să-i văd.
Aaron !
L-am invitat pe unchiul tău Peter la cină, diseară.
Serios ? O să mă bucur să-l văd. E minunat, Nick.
Nu vreau să stea singur, în hotelul lui.
Eşti tot mai chipeş, pe zi ce trece !
- Arăţi grozav, omule. - Mersi, băieţi.
Îmi pare rău că mi-am uitat paşaportul. M-a salvat Cassie.
- Frate... - Ai ajuns !
- Da... - Ia-ţi ceva de băut !
- Mickey ! - Ce mai faci, Arroyo ?
- Te-ai făcut bărbat în toată firea ! - Ajung şi-acolo.
- Vrei să bei ceva ? - Da. Beau ce bei şi tu.
Bine.
Noroc, băieţi ! Vă mulţumesc că aţi venit !
Vă sunt recunoscător.
- Suntem împreună ! - Noroc !
Mulţumesc.
Scuză-mă... Eşti cu grupul lui Nick ?
- Nu. - Bine. Scuză-mă.
- Nu-i nimic. - Te superi dacă aştept aici ?
- Deloc. - Mulţumesc.
Fiul meu îşi face aici petrecerea de burlac
şi toţi băieţii sunt cam de vârsta ta.
Ce distractiv ! Şi e frumos că te-au luat cu ei.
Da.
Dar tu ? Ce te aduce aici ?
Mă însor mâine.
- Nu mai spune ! - Da. Azi avem repetiţia cinei festive.
- Felicitări ! - Mulţumesc.
Eu mi-am făcut petrecerea de burlac la New Orleans.
Ăla da, loc pentru o petrecere a burlacilor.
- Nu-i aşa ? - Odată, când eram tânăr...
- Tu câţi ani ai ? - 30.
Bine. Eu eram mai tânăr.
Aveam cam 20 pe-atunci
şi nu eram atât de orientat în viaţă cum sunteţi voi, puştii de azi.
- Ştii cine e Fats Domino ? - Desigur.
- M-am dus la... - Bună, dragul meu !
Bună.
Cum te simţi ?
Bine. Stai aici, cu noi. Tocmai...
Discutam cu acest domn despre o incursiune în New Orleans.
- Eşti viitoarea mireasă ? - Ce drăguţ... Sunt o prietenă.
Credea că nu ştiu cine e Fats Domino.
- Zău aşa ! - Bine...
Mă bucur foarte mult că lumea încă îl ascultă pe "Fat Man".
Ne delectezi cu povestea, sau nu ?
M-am dus la un concert al lui Fats Domino.
Aveam 20 şi ceva de ani şi luasem nişte LSD.
Şi-mi amintesc că mi se pusese pata pe saxofonist.
Îmi ziceam: "Pare foarte amuzant ce face el."
După care mi-am zis: "Stai aşa. Ştiu şi eu să fac asta."
- Cânţi la vreun instrument ? - Sub nicio formă.
- Bine... - N-am nici cea mai vagă noţiune.
Mă apropii de scenă şi, în mintea mea, ziceam:
"O să-i placă mult, fiindcă asta înseamnă participarea publicului."
"Probabil că o să-mi dea saxofonul şi o să mă lase să mă produc."
Dar în loc să aştept să-mi ofere el saxofonul, dau să-l înşfac.
Şi ştiţi că saxofonul e ataşat cu o curea, pe după gât.
Eu încep să trag de el şi saxofonistul îmi trage un pumn în gură.
Ai primit un pumn de la Herb Hardesty ?
Da !
- Măcar ai fost pocnit de o legendă. - Mulţumesc.
L-am văzut pe Herb Hardesty o dată, cântând cu Tom Waits.
Da ?
- În turneul Blue Valentine. - Te-ai urcat pe scenă ?
Am luat o ţigară direct din gura lui Tom Waits.
Sunt sigur că Herb ar fi fost mai fericit să fie abordat de tine.
- Apropo, eu sunt Peter. - Otto.
- Otto... - Eileen.
Masa dv. e gata. Vă conduc.
- Bine. - Mulţumesc.
Felicitări pentru nuntă !
Mulţumesc ! Şi ţie, pentru nunta fiului tău.
Mulţumesc.
Uite-l !
Unchiule Pete !
Bună, Mickey.
- Arăţi grozav ! - Bună, Nick.
Yates... Mulţumesc pentru invitaţie.
Salut, Chris.
Am luat-o pe 'margarita' înaintea voastră.
- Te simţi bine, Nick ? - Da. Bine.
Ai mei îţi transmit salutări, Pete.
- De unde ştiu că sunt aici ? - Ne trimitem mesaje.
Am fost toţi foarte surprinşi când am auzit de tine şi Maria.
Nu ştiu dacă mai suntem, practic, rude, dar...
te voi considera mereu unchiul meu.
Îţi mulţumesc că-mi spui asta, Aaron.
Oameni buni, n-o să mă ridic, dar vreau să ţin un toast.
Ridică-te !
- Hai, ridică-te ! - Sus !
De ce nu ?
Ridică-te !
Voiam doar să închin un pahar pentru Nick şi Thea.
Vă iubesc mult pe amândoi şi mă bucur foarte mult pentru voi.
Şi vă mulţumesc tuturor că aţi venit.
Oceane, paşapoarte expirate sau picioare rupte nu v-au oprit. Noroc !
- Noroc ! - Noroc !
Aş dori să spun ceva...
Atenţie...
Nu-i foarte uşor să găsesc
un mod de a te lăuda sau a te lua peste picior, Nick,
fără să te fac s-o iei la goană.
- Aşa este. - Dar vreau să mărturisesc ceva.
Când sunt în prezenţa ta, mă trezesc că resping
criticile tale aduse unor filme, cărţi, seriale şi cântece.
Şi... să vedem... oameni, locuri, lucruri.
Mi-a scăpat ceva ? Ai un ascuţit spirit critic.
- Caterinci, toasturi. - Da. Caterinci, toasturi.
- Costume. - Costume.
Dar ce vreau să spun e că mai târziu mă trezesc,
pe la spatele tău şi fără să-ţi atribui meritul cuvenit,
venind cu argumentele tale şi apărându-ţi poziţiile,
ştiind că de fapt tu ai fost mereu la linia de sosire,
aşteptându-ne să ajungem şi noi.
Aşa că sper să tratezi mai blând instituţia căsătoriei
decât tratezi orice altceva.
Şi vă doresc, ţie şi Theei, o viaţă plină de bucurii.
- Pentru tine. - Pentru Nick şi Thea.
- Noroc ! - Noroc !
O să mă faci să plâng şi nu vreau să plâng.
Mulţumesc, omule.
- Noroc, băieţi ! - Îmi dai voie, Nick ?
- Hai ! Avem beri ! - Ridică-te.
Îţi mulţumesc, din nou, că mă incluzi. Nu era nevoie să faci asta.
Ba cam da.
Nu, nu trebuia. Aşa că îţi mulţumesc, Nick.
Şi, Mickey, ce frate atent eşti că ai organizat toate astea.
Nu mai bine facem caterincă ? Doar e petrecere de burlac !
Nu e aniversarea de 15 ani a fiicei tale.
Lowry, taci naibii, bine ?
- Taci ! - Am tăcut.
Mulţumesc.
Bine...
Tânărul Nicholas, zis şi "Domnul Rază de Soare",
a fost o provocare pentru părinţii săi.
A fost mai deştept decât mama lui şi decât mine.
Din clipa în care s-a născut.
Îmi amintesc că educatoarea lui de la grădiniţă ne-a chemat,
pe Maria şi pe mine, să ne spună că e prea deştept pentru grădiniţă.
Aşa că îl înscriem în clasa întâi şi suntem chemaţi
de învăţătorii de clasa întâi, ca să purtăm aceeaşi conversaţie.
E destul de intimidant, ca părinte,
când profesorii copilului tău îţi tot spun că e un geniu.
Nu voiam să te ţinem pe loc.
Dar ne temeam ce ar însemna să sari doi ani, din punct de vedere social.
Însă, privind la acest grup din jurul tău, Nick,
nu cred că viaţa ta socială a avut de suferit.
Cred că ţi-ai făcut un grup de nădejde.
În afară de Lowry, pe care nu l-am înţeles niciodată.
E un omuleţ atât de ciudat şi de neplăcut.
Şi eu te iubesc.
Însă, vorbind serios, acum...
Pe măsură ce înaintaţi în vârstă
şi vieţile voastre încep să intre pe un făgaş,
va trebui să vă străduiţi mai tare ca să găsiţi timp unii pentru alţii.
Dar efortul merită cu prisosinţă.
Fiindcă e foarte bine să aveţi aceste prietenii când veţi fi de vârsta mea.
Mă bucur enorm pentru drumul tău în viaţă.
Te iubesc, Nick.
- Da ! - Noroc !
Mulţumesc.
Peter !
Otto ! Cum a fost cina ?
- Grozavă. A ta cum a fost ? - Foarte bună.
- Ea e logodnica mea, Hewette. - O clipă.
Nu, mulţumesc.
Peter Pearce. Încântat.
- Şi felicitări pentru marele weekend. - Mulţumesc.
Peter e tipul cu povestea cu saxofonul.
Otto ne-a spus povestea ta, la cină.
- Şi cum a fost ? - A fost mai bună când ai spus-o tu.
Aveam de gând să mergem la un bar cu nişte prieteni
după ce terminăm, dacă tu şi ai tăi vreţi să veniţi...
Eşti amabil, dar cred că o să mă întorc la hotel, să lucrez ceva.
Mâine ce faceţi, tu şi gaşca ?
Încă nu ne-am făcut planuri.
Cred că am program de voie.
Vrei să vezi dolinele, dimineaţă ?
- Poftim ? - Mâine ?!
Peşterile subacvatice.
M-am uitat la poze cu ele.
La ce oră vrei să te duci ?
- Ai maşină ? - Nu, dar pot închiria una.
- Bine. Vrei să vii ? - Mâine, nu !
Poţi să vii să mă iei, de la Dune, la opt, să zicem ?
- Sigur. - Perfect.
Bine.
Să mergem să facem pozele, ca să putem intra.
Bine. Ne vedem atunci ! Să ajungi cu bine !
- Şi voi ! - Dune !
- Dune. Ora opt. - Da !
De obicei, oamenii au una despre care zic "Asta e a mea."
Mă duc să fumez.
Nick, ce se petrece ?
Thea şi eu ne despărţim.
N-am vrut să spun nimic până după excursie.
Ştiu cât timp ţi-a luat să organizezi totul.
Dar nu prea reuşesc să mă prefac că mă distrez.
Aşa că...
Îmi pare foarte rău, Nick.
S-a întâmplat ceva ?
Sunt lefter...
Sănătatea mea mintală e în pioneze...
La 35 de ani, servesc la mese...
Fumez ca un cretin...
Crezi că o să vă împăcaţi ?
Lucrez la o scrisoare către prieteni şi familie.
Îi anunţ că nunta nu se mai face.
Dar nici măcar asta nu pot să fac. Nu sunt bun de nimic.
Vrei să te ajut cu scrisoarea ?
Nu presimt nimic bun.
Deocamdată, rămâne între noi.
"Nu se poate şi cu slănina-n pod şi cu varza asasinată."
- Alo ? - Bună ziua, dle Pearce.
Acesta e apelul de trezire pentru ora 7:00.
Bine. Mulţumesc.
- Bună ! - Bună !
Sunt Peter. Ne-am cunoscut aseară.
Da ! Ce faci aici ?
Mă întâlnesc cu Otto.
- O să facem un tur al dolinelor. - Bine...
M-a rugat să vin să-l iau. A zis că mă aşteaptă în faţă, şi...
- Otto... - Nu.
Pot să încerc să sun în camera lui.
- Te-ar deranja prea tare ? - Nu !
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Minunat.
- Îmi cer scuze. - N-ai pentru ce.
- Îţi mulţumesc. - E în ordine.
Otto e Otto.
- Salut. - Ce faci, amice ?
- Cum merge ? - Bine.
Nick nu şi-a mai luat tratamentul ?
Nu ştiu.
Tu iei ceva ?
Iau nişte antidepresive, pentru anxietatea mea.
- Tu ? - La fel.
Şi nici măcar nu eram cine ştie ce anxios.
Dar am considerat că să nu fii "sub tratament" în secolul 21
e ca şi cum n-ai folosi un iPhone ca să subliniezi ceva.
Da... M-am temut că o să-mi reducă apetitul sexual
sau o să-mi afecteze scula.
Şi ?
N-am avut nicio problemă cu asta. Aşa că...
Dar îţi dai întâlniri ?
Încerc.
Am dezvăluit recent că sunt gay, aşa că totul e foarte nou pentru mine.
Am auzit. E un eveniment colosal. Felicitări !
- Mulţumesc. - Da !
Ai ştiut mereu că eşti gay ?
Da. De când aveam vreo zece ani.
Toţi făceau mereu speculaţii despre asta, pe la spatele meu.
Aşa că, încă de când eram mic, am vrut să le dovedesc că n-au dreptate.
- Da... - Da.
Tu ai ştiut mereu că eşti hetero ?
Privilegiul faptului că eşti hetero e că nu trebuie să te gândeşti la asta.
Intri automat într-o viaţă care pare obişnuită.
Da.
Dar am făcut parte dintr-un "sex club" masculin, în clasa întâi.
Ce e un "sex club" ?
Eram cinci băieţi care intram într-un fel de colibă, în spatele clasei.
Ne prefăceam că avem un club de lectură.
Intram acolo, cu cărţile.
Şi chiar acolo, în mijlocul unei clase, ne făceam unul altuia sex oral.
Îmi amintesc că ieşeam din 'colibă'
şi ne duceam în recreaţie cu erecţii pulsânde.
De ce pulsau ?
Fiindcă la vârsta aia nu poţi ejacula. Deci totul rămâne "înăbuşit" acolo.
Ai fost într-un club de "stimulare întreruptă".
Ce-i aia ?
E atunci când aduci pe cineva în pragul orgasmului, dar pe urmă...
- Ştiu ce înseamnă. - Bine.
Şi de ce s-a desfiinţat clubul ?
Am încercat să iniţiem o fată.
Şi ne-a pârât.
Şi 'coliba' a fost scoasă din clasă.
Şi după aia nu ţi-ai pus niciodată sexualitatea la îndoială ?
Nu.
Dar mi-a făcut o felaţie un tip, în liceu.
Soţia ta ştie de toate astea ?
Da. Ştie.
E foarte plăcut afară.
Da. E perfect.
Bună...
Otto zice că-i pare rău,
dar trebuie să se concentreze pe pregătire şi repetarea jurămintelor.
Desigur. Normal.
A zis că eşti mai mult decât binevenit la nuntă, diseară.
Drăguţ din partea lui.
Sunt doar stânjenit că am crezut
că o să vrea să admire peisajele cu un necunoscut, în ziua nunţii.
Băuturile au fost cam tari aseară.
Da... nu mă îndoiesc.
Cât de departe sunt dolinele ?
Am găsit una la 25 de minute de aici.
De unde-i ştii pe mire şi mireasă ?
Mireasa e fina mea.
Tatăl ei e unul dintre cei mai vechi prieteni.
Şi unde locuiţi toţi ?
În Berkeley.
Mi-am dorit mereu să trăiesc în vest.
- Unde locuieşti ? - La New York.
Tocmai m-am mutat într-un apartament din centru.
Am o prietenă bună în Upper West Side.
Când vin în vizită, stau la ea.
Acolo ne-am crescut copiii, fosta mea soţie şi eu.
Otto mi-a zis că eşti aici pentru petrecerea de burlac a fiului tău.
Nu pentru asta.
Am propriul meu program.
Dar a fost drăguţ din partea lor să mă invite la cină.
Câţi copii ai, Peter ?
Am doi băieţi.
Tu ?
Nu am copii. N-am fost niciodată măritată.
Bravo !
E nemaipomenit !
Dacă n-ai planuri cu băieţii tăi, eşti binevenit diseară.
- Serios ? - Da.
Nu vă stric aşezarea la mese ?
Nu. Totul e foarte relaxat.
Da... Bine.
Iar eu oficiez, deci pot să vin cu un însoţitor.
Improvizezi ?
Aproape.
Vrei să "te ascult" ?
Să vedem dacă-mi ştiu "rolul".
Bună seara, tuturor ! Sunt Eileen Link.
Bună !
Lowry, ai luat un mic dejun ?
Asta cum se numeşte ?
Aşa ! Frumos !
Salut, băieţi !
Afurisitul de Peter Pearce ! Da !
Tată... cum ne-ai găsit ?
Nick mi-a dat adresa. Am venit să împrumut un costum.
Ştii, Peter, noi doi nu suntem foarte diferiţi.
În ce sens ?
Suntem amândoi rataţi din născare.
Vorbeşte în numele tău.
Pun pariu că eşti un dentist de doi bani.
Judecând după dinţii tăi, nu ştiu cu ce ai putea să mă compari, Lowry.
Ştiu mai multe decât tine despre dinţi.
Da ? Ia-mi-o în gură.
Plăcerea e de partea mea !
- Da ! - Salut, puştiule !
I-ai spus, Mickey ?
Nu. N-am spus nimănui nimic.
Ce să ne spună ?
Ce este ?
Thea şi eu nu ne căsătorim.
Stai... ce ai spus ?
Thea şi eu ne despărţim.
Ce vrei să spui ?
- Ea a anulat. - De ce ?
N-am reuşit să-mi pun viaţa în ordine.
Ei i s-a oferit un post în Philadelphia.
Au angajat-o pe post de curator la Muzeul de Artă.
Eu n-am vrut să mă duc.
Dar apoi, după ce m-am gândit mai bine, ea...
şi-a dat seama că îi e mai bine fără mine.
La naiba...
De ce vrei să împrumuţi un costum ?
Am cunoscut o femeie aseară şi m-a invitat...
Voi nu ştiaţi, băieţi ?
Mă cam aşteptam, dar...
E mai bine că se întâmplă acum
decât peste vreo doi ani, când aveţi copii şi...
Tată... poţi să iei un costum de-al meu.
- Să-ţi dăm un shot. - Tată...
Mătuşa Maria ştie ?
Încă nu. Trebuie s-o sun.
- Încă îi spui "mătuşa Maria" ? - Ce vrei să faci ?
Sper că nu tragi porcăria aia pe nas.
- Nu. - E un drog perfid.
E o chestie oribilă.
Antidrepresivelor fratelui tău le e mult mai greu să-şi facă treaba
când e la pământ după un exces de cocaină.
Deci s-a terminat de tot, sau e doar ceva "stil Nick" şi se vor împăca ?
Cred că s-a terminat de tot.
Bună !
- Bună. - Bună.
Puteţi lua loc.
Bună seara, tuturor ! Eu sunt Eileen Link.
Şi, cel mai important, sunt naşa lui Hewette.
Sunt extrem de onorată să fiu aici, în calitate de oficiant
al cununiei dintre doi oameni pe care-i iubesc şi admir foarte mult.
Îmi amintesc când Otto a început să vină pe la Hewette acasă...
Pe locuri, fiţi gata, start !
Sărutaţi-vă !
- Bună. - Bună !
Ai fost foarte bună acolo.
- Adevărat ? - Da.
Mulţumesc.
A fost foarte emoţionant.
Fiul tău face o nuntă mare ?
Nu urma să fie mare.
Dar apoi eu l-am silit să invite prieteni de familie, veri şi...
Şi o face la New York ?
Da.
Vrei să vii ?
Când este ?
În septembrie.
Eu...
Am... nu ştiu dacă i-ai spune o legătură romantică
sau parteneriat, dar locuim separat.
Mergem în vacanţă o dată sau de două ori pe an,
ne întâlnim de sărbători...
Sună foarte plăcut.
Sună atât de minunat de neconvenţional.
Pe cât septembrie e nunta fiului tău ?
Pe 28.
La următoarea nuntă, atunci.
Trebuie să mă duc să văd ce fac băieţii mei.
Pari un om drăguţ, Peter.
Mulţumesc.
Felicitări fiului tău.
Mulţumesc.
Bună, Nick !
Bună ! Ce faci ?
M-am gândit să văd ce faci, înainte să mă duc la culcare.
La ce lucrezi ?
E o scrisoare pe care s-o trimit prietenilor şi familiei.
Cum a fost nunta ?
A fost ca lumea.
Mi-am dorit să fi fost a ta
şi eu să fi stat lângă mama ta.
Dar m-am gândit... Philadelphia este...
Ai văzut "Rocky" recent ?
Nu recent.
În Philadelphia e o statuie a lui Rocky.
Da, e în muzeul în care o să lucreze Thea.
Rocky primeşte un tir de pumni.
E căsăpit, pur şi simplu,
şi pierde meciul în care se bătuse comic de tare.
Şi oraşul îi face statuie.
Da. Unde vrei să ajungi ?
Nu vrei să trăieşti în Philadelphia.
Da...
Îmi pare rău, tată.
N-ai pentru ce să-ţi ceri scuze.
Da, dar ştiu că şi tu treci printr-o perioadă grea.
Trebuie să termin scrisoarea asta.
- Îmi pare rău. - Da.
- Noapte bună, puştiule. - Noapte bună, tată.
"Dragi prieteni, dragă familie..."
"Thea şi eu ne-am decis să nu facem nunta."
"Îm pare rău că vă anunţ atât de târziu şi că v-am provocat atâta deranj."
"Nu mi-e uşor să le transmit tuturor celor care au fost..."
"Thea,"
"îmi pare rău că nu ţi-am trimis scrisoarea asta..."
"Nu reuşesc s-o scriu. Dacă e să fiu sincer, nu vreau s-o trimit..."
"Vreau să facem relaţia noastră să meargă."
"Te iubesc, Nick"
Trebuie să-l trezesc pe Chris, altfel pierde avionul.
- Te descurci ? - Da.
Bună idee, să-l trimiţi pe tipul în cârje.
Bietul băiat...
Chiar nu te-a mirat că Nick şi Thea se despart ?
Mă mir că Thea a rezistat atât.
Da.
Uneori, am o atitudine foarte gen anii '50.
Cum ar fi că el trebuie să se străduiască să se pună pe picioare.
Dar, uneori, vezi realitatea aşa cum e.
Ce este ?
Mare belea, chestia asta.
- Ce este ? - Un acord de partaj.
Eşti bun să nu faci asta în faţa mea ?
Da.
Îmi pare rău.
Tu şi Arroyo...
Aţi stat până foarte târziu, azi-noapte.
Da.
Doar voi doi ?
E ceva ce ai vrea să ştii ?
S-a întâmplat ceva ?
Da, ne-am cuplat. Dar are soţie.
Mă îndoiesc că ea îi acceptă sexul gay pe cât pretinde el.
Deci aţi făcut "sex gay".
N-am făcut "sex hetero".
Deci îl placi ?
Da, dar e însurat. Ce contează ? Nu ştiu...
Sincer, mă simt cam înjosit.
De parcă n-am fost decât ceva inedit pentru el.
Ai ejaculat ?
Poftim ?!
Poate că e bine să simţi, din când în când, nevoia de intimitate fizică.
Eşti bun să ţii asta pentru tine ?
N-o să spun nimănui. Cui să spun ?
Cum adică, cui să spui ?
- Sunt fiul tău. - Ştiu asta.
Cunoaştem fiecare toţi oamenii din viaţa celuilalt.
Probabil că sunt vreo 400 de oameni cărora le-ai putea spune
şi eu n-aş vrea să ştie.
N-o să spun nimănui, Mickey.
Mulţumesc.
N-ai pentru ce.
Dar te-ai simţit bine ?
Da.
Asta e bine.
Da. E cel mai bine.
Ce mai faci, Peter ?
Bine. Tu ?
Bine.
- Cum a fost în Mexic ? - De unde ştii că am fost acolo ?
Mickey a pomenit de asta. Şi Robert. I-a spus Aaron.
A fost grozav. Şi a fost...
E foarte bine să stai puţin la soare.
- Bună ! - Bună, Peter.
Eric...
- Bună, Heather. - Bună.
Bună.
Aţi auzit de perechea de 90 de ani care a divorţat ?
Au aşteptat să moară copiii.
Salut, tată !
Tată ?
Bună, Peter.
- Bună. - Tatăl tău a decedat azi-dimineaţă.
- Da. - Îmi pare foarte rău.
N-ar fi trebuit să încercaţi să luaţi legătura cu mine ?
Am încercat de câteva ori. A intrat căsuţa vocală.
Da, aveaţi vechiul... Şi soţia mea ? N-a răspuns ?
Nu.
S-a... Sau cum...
- A avut dureri ? - Nu.
N-a părut panicat sau într-o stare de disconfort.
E soţia mea.
Bună.
Da, sunt aici.
A murit.
Azi-dimineaţă.
Tatăl meu a murit azi-dimineaţă.
Acum sunt orfan.
Stai... E aici ? Corpul lui ?
Da.
- Pot să-l văd ? - Sigur.
Mă duc să-mi iau rămas-bun.
Bine.
Da. Şi eu te iubesc.
O clipă, să mă asigur că n-a fost dus în altă parte.
Doamne !
Iisuse, Nick !
Nu dă nimeni de tine !
Îmi pare rău !
A murit bunicul Simon.
- La naiba... - Da.
A mai făcut un atac cerebral.
Vin înăuntru.
De ce ai alergat ?
Fiindcă nu te puteam găsi nicăieri. Eram îngrijoraţi.
De ce eraţi îngrijoraţi ?
Oamenii îşi fac griji în privinţa ta, să ştii.
Se tem să nu-ţi fi făcut singur rău.
Şi tata mi-a zis să-ţi spun că trebuie neapărat să trimiţi scrisoarea,
pentru ca oamenilor să li se ramburseze biletele de avion.
Tata s-a temut că m-aş sinucide,
dar ţi-a zis ca, în cazul în care n-ar fi aşa, să-mi spui că sunt egoist ?
Da.
Crezi că aş putea comanda şi eu un sendviş ?
Da... Aşteaptă. Aduc pe cineva.
Mulţumesc.
Bună, Nick.
Aici e Thea.
Sper că te-ai simţit bine în Mexic.
Sau măcar că a fost plăcut să fii cu prietenii.
Cred că e important să trimitem e-mailul,
aşa că am scris eu ceva, cum n-am primit nimic de la tine.
Ţi-am trimis o primă variantă, dar nici despre asta n-ai zis nimic.
Am scris: "Dragi prieteni şi rude,"
"Nick şi eu am decis să anulăm nunta."
"Ştim că mulţi dintre voi aţi rezervat bilete de avion"
"şi camere la hotel şi v-aţi făcut tot felul de planuri"
"ca să sărbătoriţi alături de noi."
"Suntem foarte mişcaţi de eforturile voastre"
"şi ne pare foarte rău pentru tot deranjul vostru."
"Am fost învăţată mereu că omul cu care eşti"
"ar trebui să facă din tine o versiune mai bună."
"N-am înţeles niciodată prea bine ce înseamnă asta."
"Sau poate că n-am crezut asta până l-am cunoscut pe Nick."
"N-o să uit niciodată că, în primele zile ale relaţiei noastre,"
"Nick mi-a spus:"
"Cred că ne vom face unul pe celălalt un om mai bun."
"Şase ani mai târziu, sunt sigură că e adevărat."
"Cu toate că acum mergem fiecare în direcţia sa,"
"nu e clipă în care să nu fim recunoscători"
"pentru timpul petrecut împreună ca pereche."
"Şi e imposibil de pus în cuvinte"
"cât înseamnă pentru noi prietenii şi familiile amândurora."
"Sper să vă vedem pe toţi foarte curând."
"Şi, din nou, ne pare rău că trebuie să trimitem acest mesaj."
"Cu dragoste, Nick şi Thea."
- A fost un mesaj frumos, Nick. - Şi eu sunt de aceeaşi părere.
- Bună ! - Mulţumesc că m-aţi luat.
Normal.
Afurisitul meu de tată !
În testament, a cerut să fie incinerat.
Şi singurul lucru nespus de important pentru mama
a fost să fie îngropaţi împreună.
Phil Silverman zice că până şi mama a zis: "Bine."
"Incineraţi-l aproape tot."
Dar tot ce-şi dorea era ca măcar un membru... sau ceva
să fie îngropat lângă ea.
Dar el a trebuit să refuze. Mizerabilul.
- L-ai fi dezmembrat ? - Da.
Mai trebuie să mergem la cavou, dacă bunicul nu va fi îngropat acolo ?
Da, aş vrea să merg. Poate că totuşi îl pun acolo.
Împotriva voinţei lui ?
Aş vrea să arunc o privire, dacă nu vă deranjează.
Bine...
Mamă, tata vrea să vorbească cu tine.
Îmi dai şi mie una ?
- Serios ? - Da.
Putem fi îngropaţi împreună ?
Peter !
Suntem într-un cavou.
- Asta te pune pe gânduri. - Pe tine.
Te vezi cu cineva ? Aş vrea să ştiu.
Nu e nici locul, nici momentul.
Vorbeşti cu mine de parcă aş fi un pacient !
Nu un om cu care ai fost măritată 35 de ani !
Da. Mi-am dat câteva întâlniri.
Dar te vezi cu cineva ?
Am venit ca să te ajut să decizi ce faci cu rămăşiţele lui Simon.
Nu vreau să mă cert în faţa copiilor sau să ne rediscutăm căsnicia !
Bine... Lasă-mă să mă gândesc un minut.
Fumez doar la ocazii sociale.
În cimitire.
Mizerabilul...
Îl pun pe tata în peretele ăla, fie că-i place, fie că nu.
Şi sper ca voi, băieţii, să faceţi la fel pentru mine şi mama voastră.
- Şi tu fumezi, acum ? - Da, sunt puţin stresat.
Şi ce te stresează, mă rog ?
Ştiu şi eu... Părinţii mei divorţează,
bunicul tocmai a murit, nunta lui Nick a fost anulată,
am dezvăluit, în sfârşit, că sunt gay
şi primul om cu care m-am cuplat şi pentru care simt ceva
e însurat cu o femeie pe care n-are de gând s-o părăsească.
Lucrezi la Vânzări în nenorocitul de Marriott.
Mi-am cheltuit toate economiile pe petrecerea de burlac a lui Nick,
aşa că aş zice că viitorul meu e total nebulos.
Ai multe probleme, Mickey.
Mai ai veşti de la Arroyo, de când te-ai întors ?
- Ce naiba ?! - Te-ai cuplat cu Arroyo ?!
- Ce e cu tine ? - Îmi pare rău.
Te-am rugat extrem de clar să nu spui nimănui !
- Îmi pare rău. Am făcut-o de oaie. - Mă tem că e ceva cu creierul tău.
Toţi sunt foarte fericiţi pentru tine !
- Aici nu e vorba de voi ! - Mi-am cerut scuze ! Am greşit.
Am citit odată că nu e nimic mai chinuitor
decât un părinte în viaţă, şi acum ştiu ce au vrut să spună.
Sper că atunci când îţi vine rândul să mă îngropi,
poate o să-ţi aminteşti cu puţină afecţiune ce găgăuţă am fost.
Iar începe ! Peter N. Pearce adoră să se autocompătimească.
- Mickey... - Du-te naibii !
- Eu ce-am făcut ? - Băieţi !
Mă apăr, în sfârşit, şi "am întrecut măsura" ?
N-ai întrecut măsura. Încerc să mă asigur
că nu facem o criză de nervi în cimitir !
- Duceţi-vă naibii toţi ! - Zău aşa !
Mickey !
Ce e ?
Vreau doar să spun,
cât avem familia aici, împreună...
că nu vreau...
Nu vreau să credeţi că totul a fost mereu o porcărie.
Mama voastră şi eu am trăit o perioadă minunată crescându-vă.
Iar eu sunt mândru de familia asta. Orice-ar fi.
Acum pot să plec ?
- Bună. - Bună.
Eşti bun să nu mai faci zgomot ?
În clădirea asta, e strict interzisă
orice lucrare de construcţie după ora 17.
Pun un afiş pe perete. Mai am un singur şurub de pus.
Eşti bun să aştepţi până mâine-dimineaţă, la 9:00
şi pe urmă să termini înainte de ora 17 ?
Sigur.
Am găsit o poezie pe care m-am gândit s-o citesc.
"Când o să mor, să daţi ce-a mai rămas din mine"
"Copiilor"
"Şi bătrânilor care aşteaptă să moară."
"Vreau să vă las ceva,"
"Ceva mai bun decât cuvintele"
"Sau sunetele."
"Să mă căutaţi"
"În oamenii pe care i-am cunoscut sau i-am iubit."
"Şi, dacă nu mă puteţi da,"
"Măcar lăsaţi-mă să trăiesc în ochii voştri"
"Şi nu în mintea voastră."
"Mă puteţi iubi cel mai tare"
"Lăsând mâini să atingă mâini,"
"Lăsând trupuri să atingă trupuri"
"Şi lăsând liberi"
"Copiii"
"Care au nevoie să fie liberi."
"Iubirea nu moare."
"Oamenii mor."
"Deci, când tot ce-a mai rămas din mine e iubire,"
"Dăruiţi-mă."
Mulţumesc, Nick. A fost...
A fost foarte frumos.
Bine...
Vrei să faci tu asta ?
Vrei să fac eu...
Da.
Da ?
Bine.
Ce e în cutie ?
Le-am spus să-i taie tatei o mână înainte să incinereze restul,
ca s-o pot pune în cavou, lângă mama.
E atât de macabru, tată !
Am şi nişte poze de familie aici.
Vrei să venim la cimitir, cu tine ?
Nu.
- Eşti sigur ? - Da.
Sâmbătă ies la o cafea, cu Thea.
Vine în oraş, să-şi mai ia câteva lucruri.
Sper să iasă totul bine, Nick.
Sunt disponibil, dacă vrei să luăm cina împreună, după.
Mulţumesc.
Bine... Vă sun mai târziu.
- Te iubesc ! - Şi eu pe tine, tată.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
SIMON ARTHUR PEARCE TATĂ. BUNIC. FOST SOŢ
Băieţi...
Puteţi închide ?
- Chiar i-ai pus mâna acolo ? - Da.
Aţi urmărit FOŞTII SOŢI