PROSTŘEDNÍ EVROPA.
"ŘEZNÍCI ZE ŠACHTY 5" RODINY OBĚTÍ ODSUZUJÍ NÁSILÍ
- Co je s ním? - Nic.
Dostal jen něco na uklidnění.
Až to přestane působit? Není nebezpečný, že ne?
- To už je váš problém. - Sakra.
Tak ho vemte dovnitř.
Honem. Ona bude mít projev.
- Jakže se jmenuješ, desátníku? - Zubak.
Tvrdé hlásky.
Jako když dávím.
A křestní jméno?
- Herbert. - Herbert.
Herbert Zubak. Zní to moc hezky.
Je tady binec.
Zedníci mizerní.
Nejradši bych je postřílela. Můžeš mi poradit?
Ahoj, drahá.
Ten smrad, to je čpavek.
Potřetí za pár neděl to tu dezinfikují.
Myslíš si, že jsi někde v průchoďáku?
Mazej dolů ke svým lidem.
Ta vysoká, děsivá ženská je Susan Goinová, ministryně financí.
Malý, chlupatý je dr. Kershaw, osobní lékař kancléřky.
Vem si tu blůzu.
Kriste, jako tažný kůň.
Ten nevydrží ani týden.
Tak sednout.
Takže...
Zdravím vás.
Vnímáte mě?
Byla jsem silně proti tomu, aby vás vybrali.
Váš neposedný prst na spoušti nám nadělal trable.
Kancléřka na tom ale trvala, tak jste tady.
- Podepsal už všechno, Agnes? - Ano, ano, už dřív.
Dobře. Dobře.
Tak kde začneme?
Asi tou vlhkostí, že?
- Prosím? - Můžete mě poslouchat?
Co o tom víte?
Pardon, slyšíte mě?
Vím jen, že mě přeložili.
Aha.
Sakra.
Prostě je to tak, že máme potíže.
- Konkrétně spory. - Spory.
- Spory? - Stachybotrys atra.
- Mykotoxiny. - Nebezpečné alergeny.
Všimla si jich kancléřka.
Bývala lékařkou, to snad víte.
- Moc nás to zneklidňuje. - Velice.
Ale ty potíže samozřejmě zvládáme.
Ano. Jo. Tedy ne, ne, ne.
Ne, na tom zvládání pracujeme, zatím.
Proto se palác renovuje. Všechno se kuchá.
Všechno se čistí a tak dál.
Ale vy chápete, jak je ten problém vážný,
desátníku, že?
A že pro kancléřku je ten problém reálný.
Je ohrožena?
No... Velmi ohrožena, ano.
Ale ne, my to řešíme.
Takže se s kancléřkou sejdete. Připraven?
- Hned? - Hned. Ano.
Dobrá. Tak pojďme.
Nikdy na ni nedýchejte.
Hlavně klid.
Nezvracet.
Vstupte.
Desátník Zubak, paní kancléřko.
Ano.
Děkuji, Susan.
Bezpečnostní opatření nám odpusťte.
- Jste v pořádku? - Ano, šéfe.
Opravdu?
Bývají kvůli mně až přehnaně opatrní.
Těchhle lidí si nevšímejte. Jenom to připravují.
- Tak vy jste prý z Westgate. - Ano, šéfe.
Země cukrové řepy. Úchvatné místo.
Tolik ne, šéfe.
Vaši rodiče?
Už zemřeli.
Mí také. Nechte nás.
Sednout.
Nechci být netaktní,
ale víte, proč jsem vás na tu práci vybrala?
Ne, šéfe.
Chtěla jsem někoho ze šachty 5.
Ne, ne, nestyďte se.
Chovali se jako zvěř, demonstranti.
Vaši vojáci jen reagovali.
Bylo správné poslat vás do toho dolu,
navzdory řečem mých kritiků.
Nemluví o vás hezky. Řezníci ze šachty 5.
Ale to nevadí, vím, jaká je pravda.
Je ve vás dobrý člověk, jenž si zaslouží lásku.
Díky, šéfe.
Víte, co je nejpodivnější? Jako kdybychom se už znali.
Jako déjà vu, nebo tak něco.
Nebo jsme se viděli ve snu.
Že by?
Pochybuju, šéfe.
Takže tu práci vám popsali?
Ne, šéfe.
No, nevadí.
Snad je to lepší.
Věřte mi, takzvaní experti toho ví míň než my, spodina. Vstaňte.
Takže... Tohle je vlhkoměr. Měří vlhkost ve vzduchu.
Pomůže vám mi říct, jestli je poblíž plíseň.
Budete mě pořád následovat a všechno měřit. Rozumíte?
- Ano. Asi jo, šéfe. - Dobře.
Řekla bych, že jsme pro sebe stvořeni, že?
Tak, teď můžete jít.
Děkuju, šéfe.
Desátníku...
Ušlechtilou mysl.
Snažte se mít ušlechtilou mysl.
Jo, pokusím se, šéfe.
Děkuju.
Jo.
Dobrá. Snad je to všechno.
Ale ne, ne, ne. To neděláme.
Musíte všem rázně znemožnit,
aby se kancléřky dotkl rukou.
Rozumíte?
Je to moc důležité.
No, máte sakra kliku, řezníku.
Jdeme.
Čištění paláce může trvat roky.
Bůh nám pomáhej.
Tak, jsme tu.
Tvůj nový domov.
S prací začneš ráno.
Dnes se naučíš nazpaměť plán paláce a program na zítřek.
Pro tvoje věci někoho pošleme.
Máš nějaké věci?
Hej, ty...
O tuhle díru se starám celý život, tak to tu nezasviň.
A kup si zvlhčovač,
z těch vysoušečů bys měl kůži jak mumie na prdeli.
VIDÍM TĚ VE SVÝCH SNECH?
KANCLÉŘKA PROMLUVÍ K LIDU
Zítra to bude sedm let,
co jsme ve svobodných a čestných volbách porazili
kancléře Edwarda Keplingera a jeho zločinné radikály.
A toto výročí oslavujeme.
Vaší kancléřkou jsem se stala s těžkým srdcem.
Věděla jsem, že dřina s rozbitím zkrachovalého státu
mi vezme všechen čas
a znemožní mi stát vedle vás,
ruku v ruce s vámi.
Ale vězte, že mě naplňujete láskou, jakou potřebuji.
A proto vám všem žehnám.
A žehnám naší lásce.
Věčně.
EVROPA
REŽIM
Ano?
Vstávat.
Máte 20 minut.
Hezký Den vítězství, řezníku.
Hezký Den vítězství, Herbie.
Jdeme.
- Naučil ses plán paláce? - Snad jo.
Nesnáší pochybnosti.
Potřebuješ mapu, pitomče? Mazej ke svý sekci.
Když se přiblíží, zadrž dech. Když na tebe mluví, zakryj si pusu.
A jez mentolky.
Když ucítí plíseň, řekni, že ji cítíš taky.
Co jí je?
Klobása prý vypadá jako paviání kokot.
Můžou to sníst kuchaři?
Jo, fajn. Ať to nevidí stráže.
Náladu má?
Pět z deseti.
A deset je dobrá?
Záleží na tom? Když je pět?
Pojď a postav se ke zdi.
No tak.
Hele...
Je to jednoduchý.
Půjdeš s ní a budeš měřit relativní vlhkost.
Co znamená to číslo?
To je: "Neptej se a tvař se bystře."
"Nebo skončíš jako ten před tebou."
Otevřete a vstupte přede mnou.
- Tak jak? - Výborně, šéfe.
Ne, drahoušku, myslím vlhkost.
31 procent.
Nejdřív skleník. Je tam pan Laskin, šéf bezpečnostní služby.
Dnes se setkáte s mísou polévky z červů
známou jako byrokracie.
Připravte se.
Hezké výročí, madam.
Je to 41 procent.
Zde jsou naše zjištění v toto veleslavné ráno.
Můj zdroj v plánovacím úřadu soudí,
že ministryni financí Goinové se už nechce déle čekat,
až dokončíte partnerství s USA v kobaltu.
Jestli s tím chcete pokračovat,
Američané prý vyžadují další záruky.
Kvůli šachtě 5 a těm nesrovnalostem.
Zprávy z paláce.
Dole se tlachalo o vašem apetitu.
A připomínka.
Váš manžel má mít schůzku s Voguem.
Asi bychom to měli sledovat?
Madam?
Je vám dnes líp?
Ano, šéfe.
Je vaše mysl ušlechtilejší?
Řekl bych, že je.
O čem jsme včera večer mluvili?
Prosím?
Odkud se známe. Kde to bylo?
Včera večer?
Ano, drahoušku. Náš sen.
Vy si nevzpomínáte?
Cukrová řepa.
Ano, správně.
Cukrová řepa.
Rozkošné, že ano?
Už jde nahoru.
Šaty?
Zelené.
Musela si vzít zelené?
Bojíte se barvy na látku?
Jste ukňouraná vulva, pane Schiffe.
A co byste čekal?
Už dlouho se na mě ani nepodívala.
Tak to máte vlastně štěstí.
Pravou rukou se fackuje.
Všimli jste si, jak ochladla ke své favoritce?
Naší paní klesajícího HDP?
Závist je plod nízké sebedůvěry, pane Singere.
Och, bože.
Tak. A je to tu.
Jako pes s kalkulačkou.
Vemte ji sem, řezníku.
Mentolku, všichni. Nedýchat, pusu zavřít.
Hezké výročí, madam.
Tak snad začneme, prosím.
Stručné jednání má být stručné.
Úchvatné.
Tedy... Ty květiny jsou úchvatné.
Tak. Ano.
Takže Texasané.
- BioCon. - Ano.
Richard Kaiser, CEO, přijde dnes na večeři.
S manželkou.
A, jak víte, bylo by skvělé,
kdybychom pokročili se smlouvou o kobaltu.
Myslíte, že se s tím loudám.
- Je to tak, Susan? - Ne, ne, madam. To jistě ne.
- Myslíte si to. Tak to řekněte. - Jak víte, madam,
nutně potřebujeme investice,
a nemusím připomínat, že dohodu jste plně podpořila.
A co když jsem změnila názor?
Vyhovuje vám to? Snad vás to příliš neranilo, že?
Ne, ale hospodářské ukazatele klesají a potřebujeme nějaké...
To je věc pohledu. Jsem sakra hospodyně.
Dát práva na těžbu kobaltu cizí mocnosti
- vypadá jako slabost. - Ano, madam.
Vždy jsme hlásali větší soběstačnost státu.
A dát Americe naše zdroje za jejich Tesly a laptopy,
to, řekl bych, sotva, že?
Nezpochybňuji odbornost pana Singera,
ale lid touží po růstu.
A vy víte, co lid chce, Susan?
Slyšíte lid remcat v tom svém venkovském sídle?
Madam, odložme fakta a čísla.
Jde o to, že čím dřív bude smlouva uzavřena,
tím dřív můžeme investovat do hlavních priorit.
Například do bezpečnosti paláce.
Bezpečnosti vzduchu kolem vás.
Do vašeho bezpečí.
Ano.
Tak...
Uvidíme, co bude.
Dopředu. Dopředu, přede mě.
Ne tak blízko. Držte si odstup.
Tady opatrně.
Musí si pracky držet u těla.
Vlhkost.
21 procent.
Tumáš.
JOSEPH PETER VERNHAM
Banální kytice k výročí.
Víš, táto...
Nepřipadám si jako pitomec, když slavím,
jestli si to myslíš.
Oslavy jsi vždycky nesnášel, ale já ne, takže fajn.
Každá holka se chce někdy hezky oblíknout.
Lidem se to líbí.
Ano, mají mě rádi.
Víc, než kdy měli rádi tebe.
Možná proto jsem se stala kancléřkou.
A tobě se to nikdy nepovedlo.
Došlo ti to někdy?
Pitomče starej.
Máš teď fleky.
To je novinka.
Leopard mění skvrny.
Chápeš? Vtipný.
Legrace. Tak jo.
Stačí? Hotovo? Ano?
Dobře.
Užij si to.
Ještě nadechnout, prosím.
Tenhle týden je to horší.
Vlhkost zase stoupá. Já to tušila.
- Uvolněte se, madam. - Já to tušila.
Jak se mám uvolnit? Když je všude plíseň.
Madam, jak víte,
s deficitem AAT, zděděným po vašem otci,
vám silně hrozí plicní choroby,
ale ujišťuji vás, že děláme vše, abychom...
Ne dost.
Všude smrdí ten zkaženej vzduch.
- Prášky. Moje prášky. - Později.
Před banketem.
Kyslík 90 %, pod tlakem.
Přidejte!
Ten časopis milujeme, jistě. A Ameriku taky.
Vždy existovalo pevné pouto.
To samozřejmě.
Jsem Francouz, ale můj domov je tam, kde je Elena.
Ale vždy se rádi spojíme s přáteli z NATO,
kteří sdílejí naši lásku ke svobodě.
- Ano. Takže téma svobody? - Rozhodně.
Amnesty International říká, že vaše žena provádí
"intenzivní fyzické a elektronické sledování soukromí občanů".
Na módní magazín to zní poněkud vážně, že?
Ne, je to tak,
že bereme vážně šíření dezinformací,
takže v tomto smyslu...
- Ano, ale ve smyslu toho, že... - Ale sledování? Ne.
Bože, ne.
Ale jakýsi těsný dohled snad přece existuje.
Tak jako ve vaší zemi.
Ale ne.
Pravá demokracie nevznikne přes noc.
A my jsme jí teď blíž než kdy předtím.
A co zprávy o nějakém rozruchu v dolech?
Ano. Potíže se šachtou 5.
Byl to izolovaný incident,
jeden kobaltový důl, kde to bylo trochu peprnější.
Ale jestli smím...
Rád bych se vrátil ke své NGO pro národní poezii,
s níž...
Oni budou bojovat, miláčku?
- Ano. - Dobře.
Vstupte.
Předkrm na vítěznou večeři, madam.
Hotovo, děkuji.
Ne, ne. Ne, losos ne. Losos je plytký.
Ne. Ne. Chce to rázný pokrm.
Maso. Zvěřinu ne. Jehněčí.
Něco takového. Vy to vymyslíte.
Oskare, přestaň s tím.
Běž se svojí matkou, andílku. A vem si prášky na epilepsii.
Jak vypadám?
Skvěle.
Zase banket.
Jak je to únavné.
Pořád se kvůli lidem tvářit. Smát se jejich lžím.
Usrkávat consommé. Vylila bych jim to na ty pitomý lebky.
Já taky, šéfe.
- Rád byste to udělal? - Moc rád, šéfe.
Večer budete se mnou.
Budete hlídat vlhkost a držet jejich hnusnej vzduch co nejdál.
Udělám, co chcete.
Dobře.
Jste dobrý člověk.
Hodnej.
Nech toho.
Dal jsi pod stoly ty odvlhčovače, doufám?
Ano, mein Führer.
Můžu přijít večer, až kluk usne?
Dnes ne, doktore.
Bude spousta uklízení.
Jak je libo, prcino.
Neříkej mi tak.
Haló.
Až přijde, řekneš jí hodnotu. Diskrétně.
A kdyby měla krizi, vyvedeš ji tamhle do chodby.
Budou tam stroje na kyslík, ale diskrétně, krucinál.
Dobře.
Pane Kaisere, Emil je náš špičkový byznysmen.
Můžete mu věřit.
Naše infrastruktura těžby kobaltu bude mít brzy špičkový standard.
A masakru na šachtě 5 říká pan Bartos "špičkový standard"?
To bylo hodně nafouknuté.
Jen pár zkažených jablek.
Dvanáct mrtvých?
Můžeme to nějak vyžehlit?
Aby si Bílý dům ve Washington Postu nečetl o zavražděných hornících?
Jistě.
No, tak jděte.
- Proč jste to udělal? - Co?
Nemá cenu to tajit. Já na to brzy přijdu.
Nevím, o čem mluvíte.
Říká se, že horníci ze šachty 5 se nevzbouřili.
Měli už dost jedovatého vzduchu a špinavé vody,
a tak se ozvali.
A vy, vojáci, jste zpanikařili a začali střílet.
Tak si říkám...
Byla to panika?
Nebo vás to bavilo?
Mí vítězní přátelé.
Vzpomeňte, jak před sedmi lety bylo srdce našeho lidu shnilé.
Byli jsme zlomený národ.
A my víme, kdo nás zlomil.
Bývalý kancléř Edward Keplinger.
Ta krysa.
Se svou klikou neomarxistických zlodějů.
Vzali nám všechnu naději.
A potom jsem spatřil ji.
Mladou lékařku z Rinnburgu, její zářivé oči.
Malou stranu, již založil její otec, změnila v úplný kolos.
Zničila Keplingera.
Vyhnala ho na venkov, kde si dodnes jen líže rány.
A tak se ke mně připojte, i naši noví američtí přátelé,
v přípitku Eleně Vernhamové.
Na kancléřku!
Když mě opustíš,
vezmeš si to největší, co mám.
Ne, bejby, neodcházej, prosím.
Je skvělé vidět vás, jak jste úžasní.
Když mě opustíš,
vezmeš mi celé srdce.
Ano, to mě zničí.
Ne, bejby, neodcházej, prosím.
Ne, chci, abys zůstal.
A Nicky také. Můj manžel Nicholas Vernham, vážení.
Lásku, jako je ta naše,
jen sotva najdeš.
Jak jsme mohli nechat si ji uniknout?
Jak jsme mohli? Jsi pro mě tak drahocenný.
Zašli jsme příliš daleko a nechali za sebou vše.
Musíme. Musíme jít dál, navždy.
Jak jsme mohli tak skončit?
Až přijde zítřek, budeme oba litovat.
Toho, co jsme řekli dnes.
Neopouštěj mě.
Dámy a pánové, děkuji vám. Děkuji mnohokrát.
Podívejte se. Jak milé.
Nicky, vidíš to, miláčku? Oni vstávají.
Bože, asi se rozpláču.
- Božínku. - Vypadáš nádherně.
- Bylo to dobré? - Nádherné.
- Opravdu? - Opravdu.
No tak, moc dýcháš.
Báječné, madam.
Děkuji. Děkuji, Susan. Děkuji.
Úžasné.
Ano, děkuji.
- Můj ty bože, pan Kaiser. - Paní Kaiserová.
- Těší mě. - Nesahat, pane.
Promiňte, promiňte, to...
Těší mě, že vás poznávám, pane Kaisere.
I vaši milou ženu, paní Kaiserovou.
Zdravím.
Těší mě. Posaďme se. Musíme.
- Vlhkost asi 40 procent. - To bude vše. Děkuji mnohokrát.
- Vlhkost? - Ale ne.
Jenom hloupý vtip.
- Neměli jsme si vzít pláštěnky? - Ne.
Promiňte. S manželkou maso nejíme.
Jen ryby.
Omluvte nás, chyba personálu.
Jak jste se s paní kancléřkou seznámil?
Na medicíně.
V Paříži.
Tehdy jsem měl ženu a dítě, ale Elena je hodně vemlouvavá.
Umím si představit.
A pak šla domů dělat politiku.
Já jsem se vrátil k ženě a dítěti
a pak si řekla, že svatba pomůže její kampani.
A chtěla, abych se vyjádřil. To jsem udělal.
Rodinu jsem nechal v Paříži, navždy, a už jsem je neviděl.
A teď jsme tu a šťastně si žijeme.
My Paříž milujeme.
Omluvte mě na okamžik, prosím.
Můžu s vámi mluvit?
Pojďte sem, prosím. Jděte tam.
Tak jděte, jděte. Jen jděte.
Dívej se na mě.
Jsi spokojenej? Ano? Jsi?
Teď si myslí, že jsem cvok.
Nabídls jim všechny páky.
Pochop, jsem tam, úplně sama, makám, pracuju pro vlast,
a kvůli tobě před Američany vypadám směšně.
Já nejsem směšná.
Já vůbec nejsem směšná, ty svině blbá.
Promiňte.
Příště radši miř na sebe.
Vraž si hlaveň do držky, ty ubohej, zasranej sráči.
No, popovídáme si.
- Ale napřed se snad najíme. - Ale ne, jistě. Já...
Už jsem mluvil s několika vašimi lidmi, ale...
Ale teď s mými lidmi nemluvíte, že?
Mluvíte se mnou.
A vy prý rád hrajete tvrdě.
To nevadí. Ale co vás vlastně zajímá?
Rozruch mezi dělníky?
Zastaralé stroje?
To je marginálie.
Podívejte se na nás.
Jsme mladá středoevropská republika,
ochotná zavést moderní korporátní řízení.
My chceme růst s vámi.
A jedno je důležité.
Ameriku milujeme.
Také naše přátelství
a nechceme nic jiného než tato pouta posílit.
My máme kobalt.
Vy zaplatíte za doly a rafinérie.
Bezchybné partnerství.
Nebo chcete Číně držet ptáka, až vám bude chcát na boty
a mít vás jako rukojmí svých vadných zásobovacích tras?
Tak dobře.
30% podíl v těžebních právech, jak bylo dohodnuto.
Dobře.
Uděláme to tak.
Ale chci záruku, že se dostaneme na 51 %.
51 procent...
Je to nezbytné při takovéto podobě smlouvy.
Navýšení na většinový podíl.
Tak se to dělá vždycky, bez obav.
Pardon. Jen abych věděla...
Kdybych chtěla dělat něco s naším kobaltem,
musela bych vás žádat o svolení?
To nebude problém.
Budeme víc než fér.
Je to 31.
On ne.
Čekejte tady.
- Už ho nechci nikdy vidět. - Ano, madam.
Agnes vás dokázala zachránit.
Já bych do zoo poslala čerstvé krmení pro lvy.
Už nejste její osobní věštec vlhkosti.
Je z vás noční hlídač vlhkosti v obytném patře.
- Víte, co to znamená? - Ne.
Znamená to, že tím svým tentononcem
budete mávat na chodbách od půlnoci do 6 ráno.
A kancléřku už nikdy neuvidíte.
Užijte si to, řezníku.
Chtěl jsem pomoct.
Jako jste pomohl na šachtě 5.
Zabij se.
Šmejde z Westgate.
Tak se zabij.
Zabij, zabij, zabij se!
Jsi k ničemu.
Tak se zabij.
Zabij se.
Kurva, kurva, kurva!
Nic se neděje.
Ano, já vím.
Vím, že se bojíš.
Oba se můžeme bát.
Společně to překonáme.
- Co se děje? - Máme stejný původ, ty a já.
A proto budeme jedna ruka, lásko.
Šéfe!
Chcípni! Chcípni! Chcípni!
Chcípni!
Dýchl na mě! Dýchl na mě! Dýchl na mě!
Ven, ven, ven!
Dýchl na mě! Cítila jsem jeho dech!
Do křesla.
- Dýchl na mě. - Nastav ruce.
Dýchl na mě!
Vypadněte! Ven!
Pomoc. Pomoz mi.
Pomoz mi. Pomoz mi.
Tak jděte, jděte.
O DVA TÝDNY POZDĚJI
Co tu děláš?
Potřebovali víc rukou na ten hon na mikroby.
Chybím ti, prcino?
Neříkej mi tak.
Co slyšeli lidi venku?
Jen to, co jim řekly státní zprávy.
Kancléřka si užívá zaslouženou dovolenou v horách.
Jo. V horách zasranýho šílenství.
Dva týdny nebyla na veřejnosti. Lidi určitě něco tuší.
A co kluk?
Je v pořádku.
Pořád se ptá, kde ona je.
A kde je ta starší holka?
Pámbu ví. Nikdo ji neviděl, leda...
Posílí vaše tělo pro boj.
Slunečnice, tak to dělala moje matka.
Zahání jedy.
Pane?
Chci s ní mluvit.
Očekává vás?
Jsem její manžel.
A očekává vás?
Očekával bych, že manžel smí vstoupit.
V pořádku, drahoušku.
Lásko moje.
Ahoj, Nicky.
Chybělas mi, Lenny.
Ministryně Goinová a dr. Kershaw chtěli přijít s krátkodobým plánem.
Snad s nimi můžeš promluvit.
Má teď fleky.
Prosím, drahá?
Další fleky.
Neviděls to?
A kdo, lásko?
On.
Dole.
Na obličeji.
Ale je to už rok, lásko.
To je určitě normální.
Ne.
Na to je kosmetika.
Ty fleky bych neměla vidět.
Lenny, a není snad už čas nechat ho jít?
Dost.
Já musím. Tak už dost.
Vzpomínáš si na náš první večer? Rue Racine.
Vstoupila jsi do silnice, a všechna auta zastavila.
Jedla jsi, cos chtěla. A já jsem byl s tebou.
A ničeho ses nebála.
Taková jsi pořád, lásko.
Taková jako teď jsem byla vždycky.
Jen ty to pořád nevidíš.
Vyřiď, že je přijmu v poledne.
Vypadáte dobře, paní kancléřko.
Snad už brzy pookřejete.
Byl to opravdu šok.
Opravdu.
Příšerné, těch pár týdnů.
Stalo se něco nemyslitelného.
Naštěstí. Nějaký šílenec.
Dřív kutal kobalt a stal se zedníkem, slyšeli jsme.
Hlava v nepořádku.
Byla ale učiněna všechna opatření,
aby se nic takového už neopakovalo.
Rozhodně ne.
Už nikdy.
Madam, nač kolem toho chodit po špičkách?
Palác je teď pro váš pobyt zcela nevhodný.
Data jsou zcela výmluvná.
Je to malér.
Nelze riskovat další narušení bezpečnosti,
takže renovace musí být zatím odložena.
Nepochybně.
To samozřejmě znamená...
Toxicita vámi nalezená ve zdech přetrvává.
Byla byste lapena v Petriho misce.
To bude znamenat přemístění někam na venkov.
Pokud souhlasíte.
Během vaší rekonvalescence
tu však budou pokračovat některé vládní funkce.
A tak já a vybraný štáb
zůstaneme v hlavním městě a na všechno dohlédneme.
Jen důležité věci, třeba dokončení smlouvy o kobaltu.
Madam, vašeho otce jsme před selháním plic neuměli zachránit.
Pro vás však ještě není pozdě.
Děkuji vám.
Můžete jít.
Odpočívejte, madam.
Desátníku, sednout.
Ne.
Pojďte sem. Sedněte si vedle mě.
Víte, proč jste tady?
Ne.
Protože jste nikdo, rozumíte tomu?
Nemyslím to jako urážku. Myslím to jako fakt.
Vy nejste nikdo.
A to znamená, že vám můžu věřit, ano?
Ano, šéfe.
Jenom vy mi můžete říct,
co nuly jako vy chtějí.
Dívejte se na mě.
Máte mě rád, že?
- Ano. - A řeknete to?
Mám vás rád.
Ano.
A když mě máte rád, řekněte upřímně...
Co byste chtěl, aby se stalo teď?
Řekněte.
V noci se mi o vás zdálo. A vám o mně.
Řekla jste mi, ať je zničím. Ty, co vás oslabují.
Oni nám uřízli koule, šéfe.
A teď se nám smějou.
Protože kvůli cizím penězům tancujete jako medvěd v cirkuse.
Tohle si venku říkají všichni.
Vy to neslyšíte, ale oni to říkají, věřte mi.
Amerika se k nám chová jako k zasraný kolonii.
A co dělají?
V jednom kuse nám chčijou na hlavu.
Chtějí, abyste padla.
A ta vaše mrcha z financí taky.
I ten váš prasečí doktor, co říká, že jste marod.
Jste marod? To je blbost!
Něco je možná pravda.
Něco v tomhle baráku vás zabíjí.
Ale tahle sračka ne.
Tahle sračka ne.
To oni!
Oni chtějí, abyste... Koukejte na mě.
Chtějí vás zmrzačit,
protože vy máte to, co oni nikdy mít nebudou.
Vy máte kurva sen.
Nejraději bych jim všem rozšlapal držky.
Ušlechtilá mysl.
Raz, dva, tři, čtyři, bude souboj palců.
Boj, boj, boj.
Ne, ne, ne, ty švindluješ!
Ty švindluješ.
Nicky, viděl jsi to?
Zkusíme to znovu. Dívej se mi do očí. Teď vyhraju.
Raz, dva, tři, čtyři, bude souboj palců.
Boj, boj, boj!
A mám tě!
Tak, na tři vítězný.
Raz, dva, tři, čtyři, boj, boj, boj.
Ne, ne, ne.
Jsi hroznej.
Mí přátelé.
Před několika týdny se jeden z ministrů mé vlády
a klíčoví členové personálu mé domácnosti
spikli s cizinou podporovanou pátou kolonou
s cílem zavraždit mě ve spánku.
Ne, nechte mě! Nechte mě!
V minulém roce tato individua poškozovala naši ekonomiku,
naši vládu, dokonce můj imunitní systém,
s pomocí vměšování cizích režimů.
A proto dnes vydávám příkaz k úhradě našich dluhů,
odmítnutí amerických investorů
a zbavení naší země nesmyslné závislosti na struku NATO.
Můj manžel i já jsme byli upřímně dojati
přívalem lásky a podpory, jež jsme tento týden viděli v celé zemi.
Takový je pravý duch našeho lidu.
Vy jste tlukoucí srdce.
Vy jste sama duše všeho.
Vy jste studna,
z níž čerpám sílu ke zdolání našich nepřátel.
Nedovolím, abyste byli vtaženi do dekadence a jedovatosti Ameriky
a jejích zástupců na celém světě.
Roky jsme trpěli,
aby oni mohli budovat globální řád dle svých představ.
Poskytovali hmotnou pomoc k uplácení cizích režimů,
páchali masové vraždy a napomáhali jim,
jejich spojenci vedli kapitalistické války
ve všech koutech planety.
A nám ostatním přitom říkali:
"Poslouchej, seď hezky rovně, dělej, co říkáme, a plať mýtné."
Je čas tomu říci "dost".
Už nebudeme součástí dědictví jejich brutality.
Už nebudeme trpět jejich nenasytností.
Je čas ukázat Americe a světu, jací my opravdu jsme.
Žehnám vám všem a žehnám naší lásce. Navždy.
České titulky Vladimír Fuksa Iyuno 2024
Překlad: Vladimir Fuksa