KÖZEL-EURÓPA
"AZ 5-ÖS TELEP MÉSZÁROSAI"
AZ ÁLDOZATOK CSALÁDJAI ELÍTÉLIK AZ ERŐSZAKOT
- Mi baja? - Semmi.
Csak benyugtatóztuk.
Mikor múlik el a hatása? Nem veszélyes, ugye?
- Ez már a maguk baja. - Baszki.
Jó, hozzák be!
Siessenek! Mindjárt beszédet mond.
- Hogy is hívják, tizedes? - Zubak.
Kemény mássalhangzók. Öklendezik tőlük az ember.
Mi a keresztneve?
- Herbert. - Herbert.
Herbert Zubak. Kész nyelvtörő.
Elnézést a felfordulásért. Tetves melósok!
Le is lőhetném mindet, ha tud tippeket adni rá.
Szervusz, kedvesem!
Ne zavarja az ammóniaszag!
Három hónap alatt harmadjára fertőtlenítenek.
Ez nem ingatlanbejárás, baszki!
Keresse meg a csapatát odalent!
A magas, ijesztő nő Susan Goin, a pénzügyminiszter.
A köpcös, szőrös ember Dr. Kershaw, a kancellár orvosa.
Adják rá a zubbonyát!
Jesszus! Ez egy igásló!
Egy hetet sem fog kihúzni.
Üljön le!
Jól van.
Jó napot!
Eszméleténél van?
Tudja, én hevesen elleneztem azt, hogy magát válasszuk.
Maga és a mutatóujja szép kis kalamajkát okozott nekünk,
de a kancellár ragaszkodott magához, szóval ezért van itt.
- Mindent aláírt, ugye, Agnes? - Igen.
Helyes. Helyes.
Nos, hol is kezdjem?
Mondjuk, a nedvességgel.
- Tessék? - Figyeljen, kérem!
Mennyit tud?
Hall engem egyáltalán?
Annyit tudok, hogy áthelyeztek.
Vagy úgy...
Baszki!
Az a helyzet, hogy gondunk támadt.
- Mégpedig a spórákkal. - A spórákkal.
- A spórákkal? - Stachybotrys atra.
- Mikotoxinok. - Veszélyes allergének.
A kancellár szúrta ki őket. Egykor ő is orvos volt. Rémlik?
- Ez nagyon komoly probléma. - Úgy bizony.
Persze urai vagyunk a helyzetnek.
Hogyne... Vagyis nem.
Nem. Azon vagyunk, hogy urai legyünk a helyzetnek.
Ezért újítjuk fel a palotát, belezzük ki,
sikáljuk tisztára, satöbbi.
De ugye, felfogja a helyzet súlyát, Zubak tizedes?
És érti, hogy a probléma valóságos a kancellár számára?
Veszélyben van?
Hát, meglehetősen nagy veszélyben, igen.
De meg fogjuk oldani.
Most szépen elbeszélget a kancellárral. Készen áll rá?
- Nem. - Dehogynem.
Helyes. Indulás!
Sose leheljen felé!
Maradjon higgadt!
Ne hányjon!
Jöjjön be!
Zubak tizedes, kancellár asszony.
Igen.
Köszönöm, Susan.
Elnézést a szigorú biztonság miatt.
- Jól van? - Igen, főnök.
Biztos ebben?
Néha túlzottan féltenek engem.
Miattuk ne aggódjon, ők, csak rendezkednek.
- Hallom, maga westgate-i. - Igen, főnök.
A cukorrépa hazája. Gyönyörű hely.
Nem annyira, főnök.
És a szülei?
Meghaltak.
Az én szüleim is. Hagyjanak magunkra!
Üljön le!
Nem akarok nyers lenni, de tudja, miért magát választottam a feladatra?
Nem, főnök.
Az 5-ös telepről kellett valaki.
Ugyan! Ne szégyenkezzen!
A tüntetők állatok módjára tomboltak. Maguk, katonák csak reagáltak erre.
Jogos volt odaküldenem magukat, mondjanak bármit is a bírálóim.
Nem szép, amit magukról mondanak. "Az 5-ös telep böllérjei."
Sebaj. Én tudom az igazságot.
Maga jó ember. Megérdemli, hogy szeressék.
Köszönöm, főnök.
Furcsa, de úgy érzem, mi már ismerjük egymást.
Ez afféle "déja vu",vagy mi.
Vagy egy álomban találkoztunk.
Így volt?
Nem hinném, főnök.
Tehát elmagyarázták, mi lesz a dolga?
Nem, főnök.
Nos, jól van.
Jobb is így.
Higgye el, a "szakértők" kevesebbet tudnak nálunk, laikusoknál. Felállni!
Jól van. Ez egy hidrométer. A levegő páratartalmát méri.
A segítségével tud szólni nekem, ha penész van a közelben.
Kövessen mindenhová, és mérjen! Megértette?
- Azt hiszem, főnök. - Helyes.
Összeillünk mi ketten, nem gondolja?
Most távozhat.
Köszönöm, főnök.
Tizedes!
Nemes lélek.
Törekedjen arra, hogy nemes lelke legyen!
Igyekezni fogok, főnök.
Köszönöm.
Nincs mit.
Remek. Ennyi lett volna.
Ó, nem! Ez nálunk nem szokás.
Tántorítson el mindenkit attól, hogy parolázzon a kancellárral!
Megértette?
Ez roppant fontos.
Piszok nagy mázlista maga, böllér.
Menjünk!
Azt mondják, évekbe telhet megtisztítani a palotát.
Isten irgalmazzon nekünk!
Itt is volnánk.
Íme, az új otthona.
Holnap reggel kezd.
Ma megtanulja az alaprajzot és a holnapi programot.
Idehozatjuk a holmiját.
Van holmija?
Hé, maga!
Ez a meddőhányó az életem. Ne piszkítson bele!
És használjon hidratálót,
mert a párátlanítótól a bőre úgy kiszárad, mint a múmia segge.
TALÁLKOZUNK AZ ÁLMOMBAN?
A KANCELLÁR SZÓL A NÉPHEZ
Holnap lesz hét éve annak,
hogy legyőztük Edward Keplinger kancellárt és radikális banditáit
szabad és igazságos választásokon.
Ezt a diadalt ünnepeljük meg.
Amikor az önök kancellárja lettem, nehéz volt a szívem.
Tudtam, hogy az ország rendbetételének nehéz feladata
felemészti majd az időmet,
és nem lehetek önök mellett,
nem foghatom a kezüket.
De tudniuk kell, hogy megkapom önöktől a szeretetet, amire szükségem van.
Ezért áldom mindnyájukat,
és áldom a szeretetünket is.
Mindig.
EURÓPA
A REZSIM
Halló?
Keljen fel!
Húsz perce van.
Boldog Győzelem napját, mészáros!
Boldog Győzelem napját, Herbie!
Menjünk!
- Megtanulta az alaprajzot? - Igen, azt hiszem.
Ő gyűlöli a kétséget.
Térkép kell, maga pöcs? Keresse meg a brigádját!
Ha elmegy maga mellett, ne lélegezzen! Ha magához szól, takarja el a száját!
Mentolos cukorka.
Ha penészszagot érez, mondja neki, hogy maga is érzi!
Mennyit evett?
Azt mondta, a kolbász olyan, mint egy pávián hímtagja.
Megehetik a szakácsok?
Meg, csak az őrök ne lássák.
Milyen hangulatban van?
Tízből ötös.
A tíz a jó?
Számít az, ha öt?
Jöjjön! Álljon a falhoz!
Jöjjön!
Hé!
Pofonegyszerű.
Megy vele, és méri a relatív páratartalmat.
Ez a szám mit jelent?
Azt, hogy "ne kérdezzen és nézzen okosan,
vagy úgy végzi, mint az előző."
Nyissa ki az ajtót, és menjen előttem!
- Mi a helyzet? - Minden remek, főnök.
A nedvességre gondoltam, kedvesem.
Harmincegy százalék.
Először az üvegházba megyünk Mr. Laskinhoz, a biztonsági főnökhöz.
Ma találkozni fog egy nagy rakás féreggel,
azaz a bürokráciával. Kösse fel a gatyáját!
Boldog Győzelem napját, asszonyom!
Negyvenegy százalék.
Íme, a hírek e dicső reggelen.
A tervrészlegen dolgozó forrásaim
azt gyanítják, Goin pénzügyminiszter türelme fogytán van,
és várja, hogy ön véglegesítse a kobalt-társulást az USA-val.
Ha úgy dönt, belevág a dologba,
az amerikaiak esetleg további biztosítékokat kérnek majd
az 5-ös telepen történt modortalanság miatt.
A palota hírei.
Egyesek az ön étvágyáról pletykálnak,
és... ja, egy emlékeztető!
A férje ma interjút ad a "Vogue"-nak.
Gondolom, meg kéne figyelni.
Asszonyom!
Jobban érzi magát?
Igen, főnök.
Nemesebb már a lelke?
Azt hiszem, igen.
Vajon hol voltunk tegnap éjjel?
Tessék?
Hol is találkoztunk?
Tegnap éjjel?
Igen, drágám. Az álmunk.
Nem emlékszik rá?
A cukorrépaföldön.
Igen, úgy van.
A cukorrépaföldön.
Csodás volt, igaz?
Felfelé tart.
A ruhája?
Zöld.
Zöldnek kellett lennie, igaz?
Netán fél a ruhafestéktől?
Ön valóban egy nyávogó vulva, Mr. Schiff.
Mit vár?
Hónapok óta rám se nézett.
Tekintse magát szerencsésnek.
A jobbkéz kapja a pofont.
Feltűnt, hogy egyre barátságtalanabb a kedvencével,
Csökkenő GDP Miasszonyunkkal?
Az irigység az önmagunkban való kétkedés jele, Mr. Singer.
Te jó ég!
Már megint ez...
Mintha egy eb használna számológépet.
Vezesse be, böllér!
Mentolos cukorka, rövid lélegzet, szájak csukva!
- Boldog Győzelem napját, asszonyom! - Boldog Győzelem napját, asszonyom!
Boldog Győzelem napját, asszonyom!
Dologra, emberek!
Ezeket a megbeszéléseket fogjuk kurtábbra!
Gyönyörű!
Úgy értem, gyönyörű ez a virágcsokor!
Jó. Igen.
Tehát, a texasiak.
- A BioCon. - Igen.
Richard Kaiser, az elnök-vezér az ön asztalánál fog ülni ma este
feleségestül.
És, mint tudja,
üdvös lenne, ha véglegesíthetnénk a kobaltbizniszt.
Maga azt hiszi, húzom az időt.
- Erről van szó, Susan? - Nem, asszonyom. Dehogyis.
- De. Ne kerteljen! - Mint tudja, asszonyom,
nagy szükségünk van befektetésekre,
és... fölös emlékeztetnem arra, hogy egykor támogatta a megállapodást.
Talán meggondoltam magam.
Nem baj? Nem lépek ezzel a tyúkszemére?
Nem, de mivel a gazdaságunk pang, muszáj találnunk valami más...
Az a rohadt látszat! Mintha kitartott nő volnék, baszki,
aki bányászati jogot ad egy külföldi hatalomnak.
- Kurva gyengének tűnök. - Egyetértek.
Mindig is a magasabb fokú önellátásról beszéltünk.
Ha hagyjuk, hogy az USA használja ásványkincseinket az akkumulátoraihoz,
az aligha önellátás.
Tisztelem Mr. Singer kommunikációs szakértelmét,
de a nép növekedést akar.
És maga tudja, mi kell a népnek, Susan?
Hallja a dörmögésüket a vidéki kúriájából?
Asszonyom, hagyjuk a tényeket és a számokat!
A lényeg az, hogy minél előbb nyélbe ütjük a megállapodást,
annál hamarabb fektethetünk be a legfontosabb területeken.
Például biztonságossá tehetjük a palotát, az ön körül lévő levegőt,
és ön biztonságban lenne.
Igaz.
Nos...
Majd meglátjuk.
Előttem! Menjen elém most azonnal!
Ne jöjjön ennyire közel!
Itt bent óvatosan!
Ne hagyja, hogy hozzám érjen a mancsával!
Nedvesség.
Huszonegy százalék.
Nesze.
Sablonos virág a Győzelem napjára.
Nézd, apa,
nem tartom ostobaságnak azt, hogy ünnepelek, ha erre gondolsz.
Tudom, mindig utáltad a partikat, én viszont szeretem.
És minden nő szeret ürügyet találni arra, hogy kiöltözzön.
Imádják odakint.
Igen, szeretnek.
Sokkal jobban, mint téged valaha is.
Igen, talán épp emiatt nyertem el a kancellári posztot,
aminek te a közelébe sem jutottál.
Eszedbe jutott ez valaha?
Csacska öreg héj!
Foltos vagy.
Ez új.
A leopárd változtatja a foltjait.
Érted? Nagyon vicces.
Mókás. Jól van.
- Ennyi? Végeztünk? - Igen.
Helyes.
Boldog, boldog.
Még egy mély lélegzetet.
E héten súlyosabb. Megint nő a páratartalom. Tudtam.
- Lazítson, asszonyom! - Tudtam.
Hogy lazítsak, amikor mindenütt penész van?
Mint azt tudja,
mivel alfa-1-antitripszin-hiányt örökölt az édesapjától,
könnyen kaphat tüdőbetegséget,
de biztosíthatom, mindent elkövetünk...
Nem eleget!
Minden szobában dohszagot érzek, a fenébe is!
- A tablettáimat! - Később.
Majd a bankett előtt.
Oxigén 90%-on, nyomás alatt.
Tekerje fel!
Természetesen szeretjük a magazint, és Amerikát is.
Erős kötelék van köztünk.
Valóban.
Én magam francia vagyok, de az otthonom ott van, ahol Elena.
De mindig szívesen társulunk NATO-tag barátainkkal,
akik szintén szeretik a szabadságot.
- Értem. A szabadságról beszélhetünk? - Természetesen.
Az Amnesty International szerint az ön feleségének kormánya
"szigorú megfigyelés alatt tartja az állampolgárok magánéletét".
Komoly kérdés ez egy divatmagazintól.
Való igaz,
hogy nagyon komolyan vesszük a hamis információk terjesztését,
így ebben az értelemben...
- Igen, de... - ...de megfigyelésről szó sincs.
Dehogyis!
De azt elismeri, hogy szigorú megfigyelést alkalmaznak.
Ahogy az önök országa is.
De téved.
A valódi demokrácia megteremtéséhez idő kell,
és most közelebb vagyunk ehhez, mint valaha.
És a bányákban zajló tiltakozások?
Igen, a csetepaté az 5-ös telepen.
Az elszigetelt incidens volt.
Egyetlen kobaltbányában kissé paprikás volt a hangulat.
De ha megengedi,
beszéljünk még a nemzeti költészeti civil szervezetemről,
amely...
Harcolnak, szívem?
- Igen. - Helyes.
Tessék!
A győzelmi vacsora előétele, asszonyom.
Végeztünk. Köszönöm.
Nem. Lazacot ne. Túl szerény.
Nem. Robosztus étel kell.
Hús, de nem vadhús. Bárány.
Olyasmi. Majd kitalálja.
Hagyd ezt abba, Oscar!
Menj anyáddal, angyalkám! Vedd be az epilepszia gyógyszeredet!
Hogy nézek ki?
Tökéletesen.
Egy újabb bankett.
Kimerítő.
Álarcot viselni előttük, mosolyogni a hazugságaikon,
consommét szürcsölni. Legszívesebben a koponyájukba önteném, basszus!
Én is, főnök.
- Élvezné, igaz? - Nagyon, főnök.
Ma este velem marad.
Ellenőrzi a páratartalmat, távol tartja tőlem a koszos levegőt.
Amit csak óhajt.
Helyes.
Maga jó ember.
Jó fiú.
Elég!
Minden asztal alá tettél párátlanítót, ugye?
Igen, "mein Führer".
Beugorjak, amikor a fiú már alszik?
Ma este ne, doki. Sokáig fog tartani a rendrakás.
Ahogy akarod, cicus.
Ne nevezz így!
Hé!
Amikor megjön, közölje vele az értéket diszkréten!
És ha kiakad, kísérje ki arra a folyosóra!
Ott gépből friss oxigént kap. De legyen diszkrét!
Rendben.
Mr. Kaiser, Emil országunk legjobb üzletembere.
Bízhat benne.
Kobaltbányászati infrastruktúránk hamarosan világszínvonalú lesz.
Mr. Bartos szerint a telepen történt mészárlás is világszínvonalú volt?
Azt a dolgot eltúlozták.
Néhány bajkeverő volt csupán.
Tizenkét halott.
Javítsunk a látszaton! Az amerikai elnök ne azt olvassa
a "Washington Post"-ban, hogy bányászokat öltek meg.
Természetesen.
Akkor halljam!
- Miért tette? - Tessék?
Előttem nem titkolózhat. Hamarosan úgyis kiderítem.
Nem tudom, miről beszél.
Egyesek szerint az 5-ös telep bányászai nem is lázadoztak.
Elegük lett a mérgezett levegőből és a koszos vízből,
ezért felemelték a hangjukat,
maguk, katonák meg pánikba estek és tüzet nyitottak.
De vajon...
maga valóban pánikba esett? Vagy inkább élvezte?
Győzedelmes barátaim!
Idézzük fel, hogy hét évvel ezelőtt nemzetünk szíve beteg volt.
Megtört nép voltunk.
Persze tudjuk, ki tört meg minket.
A volt kancellár, Edward Keplinger.
Az a patkány
meg a neomarxista tolvajokból álló bűnöző bandája.
Elvette tőlünk a reményt.
De aztán megláttuk őt,
a fiatal rinnburgi doktornőt, akinek ragyogott a szeme.
A kis pártot, amit apja alapított, óriási szervezetté alakította át.
A földbe döngölte Keplingert!
Vidéki kúriájába kergette, ahol még mindig a sebeit nyalogatja.
Csatlakozzanak hát hozzám! Új amerikai barátaink is.
Emeljük poharunkat Elena Vernhamre,
a kancellárunkra!
A kancellárra!
Ha most elhagysz
Magaddal viszed lelkem javát
Ne, kedvesem, ne menj el
Csodás dolog ennyi kiváló embert látni.
Ha most elhagysz
Magaddal viszed a szívemet
És a szívem megszakad.
Ne, kedvesem, ne menj el
Ne! Azt akarom, hogy maradj!
Nicky is azt akarja. A férjem, Nicholas Vernham.
Olyan szerelem, mint a miénk
Nem terem minden bokorban
Hogy hagyhattuk, hogy elmúljon?
Hogy hagyhattuk? Kincs vagy te nekem.
Túl sokat értünk el ahhoz Hogy veszni hagyjuk
Így van. Folytatni kell a végsőkig.
Hogy vethettünk véget neki így?
Ha majd eljő a holnap, és mindketten megbánjuk...
Mindazt, amit ma mondtunk
Ne hagyj el engem!
Hölgyeim és uraim, nagyon köszönöm!
Nézd, de édesek!
Nicky, drágám! Állva tapsolnak!
Azt hiszem, sírni fogok.
- Te jó ég! - Gyönyörű vagy!
- Jó volt? - Csodás.
- Biztos? - Igen.
Nagy levegő!
Csodás volt, asszonyom!
Köszönöm! Köszönöm, Susan!
Csodás.
Jó estét! Köszönöm!
- Te jó ég, Mr. Kaiser! - Mrs. Kaiser!
- Örvendek! - Ne érjen hozzá, uram!
Elnézést! Elnézést! Ez...
Örülök, hogy megismerhetem, Mr. Kaiser.
És a kedves feleségét is.
Üdvözlöm!
Örvendek! Üljünk le!
- A páratartalom nagyjából 40%. - Elég lesz, köszönöm.
- Páratartalom? - Jaj...
Ez csak egy ostoba tréfa.
- Esőkabátot kellett volna hoznunk? - Dehogy!
Bocsásson meg, de a feleségem és én nem eszünk húst.
Csak halat.
Kérem, bocsássanak meg a személyzetnek!
Hogy ismerte meg a kancellárt?
Az orvosi egyetemen.
Párizsban.
Nős voltam akkoriban, gyerekem volt, de Elena igen meggyőző volt.
Képzelem.
Sajnos hazatért és politikusnak állt,
így visszatértem a családomhoz,
aztán úgy vélte, a házasság segítheti a kampányát.
Megkért, hogy kérjem meg a kezét. Megtettem.
Végleg otthagytam a családomat, és azóta sem láttam őket.
És boldogan élünk, míg meg nem halunk.
Mi imádjuk Párizst.
Bocsássanak meg egy pillanatra!
Beszélhetnénk?
Ide be. Menjen!
Menjen! Ez az. Oda be.
Nézzen a szemembe!
Most boldog? Igen? Boldog?
Most holdkórosnak néznek. Ezzel fegyvert adott a kezükbe.
Egymagam küzdök, serénykedem, gondoskodom az országról,
erre maga nevetségessé tett az amerikaiak előtt!
Nem vagyok nevetséges!
Nagyon is nem vagyok nevetséges, maga ostoba pöcs!
Sajnálom.
Legközelebb saját magát lője főbe!
A saját szájába dugja a csövet, maga kegyetlen, nyomorult suttyó!
Nos... beszélnünk kell.
- De előbb együnk. - Persze.
Beszéltem néhány emberével, de...
De most nem velük beszélget, igaz?
Velem beszélget.
Hallom, ön keményen alkuszik.
Semmi baj. Mi aggasztja?
Az elégedetlenkedő munkások?
A rozoga gépek?
Ez semmiség.
Nézze meg, mit értünk el!
Fiatal közép-európai köztársaság vagyunk,
amely készen áll a modern vállalatirányítás befogadására,
kész együtt fejlődni önökkel.
De most jön a lényeg.
Imádjuk Amerikát.
Imádjuk a barátságunkat,
és minden vágyunk szorosabbra fűzni ezt a köteléket.
Nekünk van kobaltunk,
önök fizetik a bányát és a finomítókat.
Tökéletes társulás.
Vagy foghatják Kína pöcsét, miközben a cipőjükre hugyozik,
és rothadó ellátási láncának túszai lesznek.
Jól van.
30% tulajdonrész a bányászati jogban, ahogy megegyeztünk.
Remek.
Legyen így.
De szeretném, ha szavatolná, hogy megszerezhetjük az 51-et is.
Az 51 százalékot?
Ami persze megszokott egy efféle megállapodás esetében.
A többségi tulajdon megszerzése.
Ne féljen, ezt mindenki így csinálja.
Bocsánat. Csak hogy tisztázzuk.
Ha aztán akarnék valamit csinálni a saját kobaltunkkal,
arra engedélyt kellene kérnem önöktől?
Az nem lesz gond.
Nagyvonalúak leszünk.
Harmincegy.
Ő nem jön be.
Itt várjon!
- Nem akarom látni többé! - Igen, asszonyom.
Agnes elérte, hogy ne öljék meg magát.
Én az állatkertbe küldtem volna oroszláneledelnek.
Maga többé nem a kancellár varázsvesszős vízkutatója,
hanem a lakószint éjjeli nedvességőre.
- Tudja, mit jelent ez? - Nem.
Azt, hogy éjféltől reggel hatig lóbálja a kurva herkentyűjét itt,
és többé nem találkozik a kancellárral.
Jó szórakozást, böllér!
Én segíteni akartam.
Ahogy az 5-ös telepen is.
Kösd fel magad!
Westgate-i suttyó.
Kösd fel magad! Kösd fel magad!
Mihaszna izomagy!
Kösd fel magad!
Basszus! Basszus!
Semmi baj.
Igen, tudom.
Tudom, hogy félsz.
Félhetünk mindketten.
Igen. Együtt átvészeljük ezt.
- Mi az? - Földik vagyunk, te meg én.
Ezért szoros a barátságunk, kedvesem.
Főnök!
Halott! Halott!
Halott!
Rám lehelt! Rám lehelt!
Vigyen ki!
Rám lehelt! Éreztem a leheletét!
A székbe.
- Rám lehelt! - Adja a kezét!
Rám lehelt!
Kifelé! Takarodjanak!
Segítsen!
Folytassák!
KÉT HÉTTEL KÉSŐBB
Mit keresel itt?
Több cseléd kellett a nagy mikrobavadászathoz.
Hiányzom, cicus?
Ne nevezz így!
Miket beszélnek odakint?
Csak amit az állami híradóban hallanak.
A kancellár jól megérdemelt pihenését tölti a hegyekben.
Ja, az elmebaj hegyei között.
Két hét nyilvános szereplés nélkül. A nép biztos tudja, hogy gáz van.
Hogy van a kisfiú?
Jól.
Folyton őt keresi.
Hol az öreglány?
Isten tudja. Nem látta senki, csak...
Ettől majd megerősödik.
Napraforgótea, ahogy anyám csinálta.
Ki nem állhatja a mérget.
Igen, uram?
Szeretném látni.
Várja önt?
A férje vagyok.
Várja önt?
Minden asszony várja a férjét.
Semmi baj, kedvesem.
Szerelmem!
Szervusz, Nicky!
Hiányzol, Lenny.
Goin és Dr. Kershaw be akarnak számolni egy rövidtávú tervről.
Nem ártana beszélni velük.
Foltjai vannak.
Hogyan, drágám?
Több foltja lett.
Láttad?
Kinek, szerelmem?
Neki.
Odalent.
Az arcán.
De már egy év eltelt azóta, szerelmem.
Biztosan normális.
Nem.
Erre vannak a kozmetikumok.
Nem kéne foltokat látnom.
Lenny! Nem gondolod, hogy ideje lenne elengedned őt?
Elég!
Már elengedtem. Hagyjuk ezt!
Emlékszel az első esténkre? Rue Racine.
Kiléptél az utca közepére, és az összes autó megállt.
Azt ettél, amit akartál. Ott voltam melletted.
Semmitől sem féltél.
Te ma is ez vagy, kedvesem.
Mindig is olyan voltam, amilyen most vagyok.
Csak akkor még nem láttál igazán.
Mondd meg nekik, hogy délben fogadom őket!
Jól néz ki, kancellár asszony.
Reméljük, hamar felépül.
Megdöbbentünk.
Bizony.
Szörnyű volt ez a pár hét.
Felfoghatatlan, ami történt.
Balszerencse. Valami holdkóros volt.
Kobaltbányászból lett kőműves, mint kiderült.
Beteg volt az elméje.
De mindent elkövetünk azért,
hogy ilyesmi soha többé ne történhessen meg.
Így van.
Soha többé.
Asszonyom! Hasztalan volna kertelni.
A palota most nem alkalmas arra, hogy benne lakjon.
A tények cáfolhatatlanok.
A helyzet az,
hogy nem kockáztathatunk többé. Fel kell függeszteni a felújítást.
Nem is kérdés.
Ami persze azt jelenti...
Hogy a falakban jelen lévő toxicitás nem szűnik meg.
Ön egy Petri-csészében rekedne.
Vagyis el kell költöznie valahová vidékre.
Már csak bele kell egyeznie.
Persze, amíg felgyógyul,
bizonyos kormányzati funkciókat még itt kell működtetünk,
ezért jómagam és egy válogatott stáb
a fővárosban maradna ezek ellenőrzésére.
Csak a létfontosságú feladatokra, például a kobaltbiznisz véglegesítésére.
Asszonyom, az édesapját nem tudtuk kigyógyítani a tüdőbetegségéből,
de önt még megmenthetjük.
Köszönöm mindkettőjüknek.
Elmehetnek.
Jó pihenést, asszonyom!
Üljön le, tizedes!
Nem.
Ide, mellém.
Tudja, miért van itt?
Nem.
Azért, mert maga egy senki. Érti?
Nem sértésnek szántam, de ez tény.
Maga jelentéktelen alak.
Vagyis bízhatok magában. Igaz?
Igen, főnök.
Maga az egyetlen ember,
aki el tudja mondani nekem, mit akarnak a senkik.
Nézzen a szemembe!
Szeret engem, igaz?
- Igen. - Mondja ki!
Szeretem önt.
Igen.
Ha szeret, akkor beszéljen őszintén!
Mit szeretne, mi történjen most?
Mondja el!
Tegnap önnel álmodtam, ön pedig velem.
Azt mondta, tapossak el mindenkit, aki gyengíti önt.
Levágták a tökeinket, főnök.
Most meg rajtunk röhögnek,
mert ön úgy táncol a külföldi pénzért, mint beteg medve a cirkuszban, baszki.
Mindenki ezt beszéli.
Ön nem hallja, de ezt beszélik, higgye el!
Amerika úgy bánik velünk, mintha a tetves gyarmatuk lennénk.
Mit tesznek hát?
Egész nap a fejünkre hugyoznak.
Azt akarják, hogy kudarcot valljon.
A pénzügyes szuka is azt akarja.
Meg az orvosa, az a kövér disznó. Azzal traktálja önt, hogy beteg.
Még hogy beteg! Baromság!
Valóban, van valami
ebben az épületben, ami megöli önt,
de az nem ez szar!
Nem ez!
Hanem ők!
Ők akarják... Nézzem rám!
Azért akarják megnyomorítani, mert van valamije, ami nekik sosem lesz.
Van egy istenverte álma.
Szívesen szétverném a pofájukat.
Nemes lélek.
Egy, kettő, három, négy, hüvelykujj háború, résen légy!
Harcolj, harcolj!
Nem! Ez taktika!
Ez taktika volt!
Láttad, Nicky?
Újra! Nézz a szemembe! Én fogok győzni.
Egy, kettő, három, négy, hüvelykujj háború, résen légy!
Harcolj! Harcolj!
Megvagy!
Még egyszer.
Egy, kettő, három, négy, harcolj, harcolj!
Nem!
Szörnyű vagy!
Barátaim!
Néhány hete kormányom egyik fontos minisztere
háztartásom személyzetének kulcsembereivel karöltve
külföldi támogatással arra szövetkezett,
hogy meggyilkoljanak álmomban.
Eresszenek!
Ezek az egyének az elmúlt egy évben gyengítették gazdaságunkat,
kormányunkat, sőt, az én immunrendszeremet is,
külföldi rezsimek támogatásával.
Ezért ma rendeletben adok utasítást adósságaink rendezésére,
az amerikai befektetők elutasítására
és arra, hogy megszabaduljunk a NATO-tól való beteges függéstől.
Férjemet és engem mélyen megérintette
az a határtalan szeretet és támogatás, amit a néptől kaptunk ezen a héten.
Ez népünk igazi szelleme.
Önök a dobogó szív,
mindennek a lelke.
Önök a kút,
amiből erőt merítek ellenségeink legyőzéséhez.
Nem hagyom, hogy beszippantsa önöket az a dekadencia és toxicitás,
amit Amerika és csatlósai terjesztenek szerte a világon.
Éveken át szenvedtünk,
hogy saját képükre felépíthessék a globális rendet.
Anyagilag támogatták más országok rezsimjeinek korrumpálását,
tömeggyilkosságokat követtek el,
és cinkos kapitalista háborújukat vívták a bolygó minden szegletében.
Nekünk, többieknek azt mondták:
"Működjetek együtt, üljetek egyenesen, fogadjatok szót, fizessétek az árát!"
Ideje kimondani: elég!
Többé nem veszünk részt a brutális cselekedeteikben.
Többé nem szenvedünk a kapzsiságuk miatt.
Mutassuk meg Amerikának és a világnak, pontosan mennyit is érünk!
Áldom mindőjüket, és áldom szerelmünket, mindörökké.
Fordító: Olajos Ákos