TVÅ MÅNADER SENARE...
Det är inte genomkokt. Tre minuter till!
På med värmen. Kom igen, sätt fart!
Kom igen.
Alain! Vad sa jag till dig? Va?
Tre olika jordar från tre olika lokala ekosystem.
Det var det korpralen bad om och det är så det måste se ut.
Uppfattat? Mer!
Herregud. Vi kan väl bara ge henne några blinier?
Om du vill att vakten ska spela marimba på dina kulor, så visst.
Jag kan inte fortsätta så här. Klä mig som en fattig bonde-
och sleva upp skulor medan hejdukarna genomborrar mig med sina blickar.
Gaska upp dig, Malcolm. Med lite tur får du sparken före lunch.
Upp med armarna.
- Ja, det pirrar lite. - Ja.
- Jag känner det faktiskt. - Det är meningen.
Underbart.
Hallå!
Vad är det här? Det är inte kokt.
Nej, sir. Sauterat i smör.
Har du skit i öronen?
Jag sa kokt och saltat. Ta tillbaka det.
Bort med din snofsiga franska skit.
Det här knapriga har lite sting, eller hur?
Jag vet att jag tjatar, men är det här säkert att äta?
Det kan inte vara nyttigt.
Jodå. Det är vad vi brukade äta när vi inte hade nåt.
Ja, men så är det ju inte nu. Nu har vi faktiskt ganska mycket av nåt.
Det är det som är problemet, min vän.
-"Vän"? Jag är inte... - Nej, nej, nej.
Sluta nu, Nicky. Vi litar väl på Herberts huskurer?
De botade oss från möglet, trots allt.
Vi ser över vilka mer som ska bort sen.
Ja. Den stora utgallringen av idiotarmén.
Jo, angående det... Personalen börjar bli lite nervös.
Med tanke på uppsägningarna. Förlåt, "nedskärningarna" eller...
- Det känns lite brutalt. - Bra.
Inte så jättebra för moralen, va?
Ledsen, Nicky, men vi kan inte ha dödvikt på lönelistan.
Vi behöver en slimmad organisation. Inget extra hull.
Och inga iglar.
Du måste gå igenom de där ekonomipappren sen, Leni. Du vet, grejen.
Vilken grej?
Grejen. Du vet vad jag menar, älskling.
Belizefonden.
Nej, senare. Senare, okej?
Nu måste jag förbereda pappas födelsedag. Du klarar väl ministermötet själv?
Visst.
- Tänker du berätta? - Berätta vad?
Varför du är klädd som en oduglig getherde.
- Jag förstår inte alls vad du menar. - Herregud, Victor.
Säg inte att du har blivit lantlig för att behaga honom.
- Ursäkta mig? Verkligen inte. - Försöker du undvika stöveln?
Du kan väl visa korpralen dina importerade sidenkalsonger också, käre dräng?
Se vad han säger om dem?
Ni ser strålande kry ut, korpralen.
Jag leder mötet i dag.
- Jag hoppas att kanslern mår bra. - Hon mår bra.
Jag förstår. Det gläder mig, korpralen.
Vi har faktiskt en liten gåva till er.
Det är ett utsmyckat frankiskt svärd-
i samma stil som historikerna tror att Hittebarnet hade...
- Jag vill inte ha ert jävla svärd. - Naturligtvis.
Då så...
Kansler Vernham har bett mig att läsa upp det här.
"Korpral Zubak och jag har gemensamt beslutat om ett reformpaket"-
"som går i linje med vårt löfte om att förbättra livet för arbetande familjer."
"Girighet och utländska pengar måste rensas ut ur vår nationalkaraktär."
"Vi ska även påbörja ett nytt projekt:"
"Storskalig överföring av privat egendom"-
"från den jordägande eliten till arbetarklassen."
"Vi måste genomföra dessa reformer så fort som möjligt."
Bravo, korpralen!
En markreform, alltså?
Det var det jag sa.
Då känner ni till riskerna med en markreform?
Att det brukar leda till lågkonjunktur och matbrist?
Ni har läst på om Sydafrikas historia, förmodar jag?
Det är redan bestämt, sa jag.
Då får vi titta på det, när vi har kanslerns godkännande.
- Det har ni. Jag läste ju precis upp det. - Ja, självklart. Men...
Jag menade bara hennes officiella medgivande.
Ni ska börja planera det nu för att jag säger det. Förstått?
Ja, självklart. Givetvis, sir. Jag beklagar om jag...
Minns du vad som hände med Emil Bartos?
- Ja, sir, men... - Det var bara början.
Tack, då, korpralen. Vi sätter igång direkt.
Jaha, kära vänner. Hell Hittebarnets arvinge.
Kära vänner. Från våra stolta bergstoppar-
och över våra blommande sockerbetsfält-
hör vi våra förfäders sång.
De kallar oss hemåt, till de värderingar och traditioner vi en gång omhuldade.
I deras enkla glädje och visdom fann vi en helig och självklar sanning:
Detta älskade land måste tillhöra er.
Mycket snart ska jag genomföra det som Edward Keplinger misslyckades med.
En omfattande markreform.
Jag ska ta tillbaka det som onda oligarker har stulit från er-
och utplåna fattigdomen på landsbygden för alltid.
Aldrig mer ska ni arbeta förgäves.
Aldrig mer ska vår dröm förnekas.
Bryt. Var det bra?
- Perfekt. - Är du säker?
- Perfekt. - Inte för allvarligt?
Strålande, kanslern.
Vi måste dock diskutera hur vi ska budgetera för det här.
Vi kan behöva ta en del av förvaltningsbolaget.
Nej, nej, vi håller isär allt det där. Tack, mr Singer. - Herbert!
Helt jävla fantastiskt, va? Det är precis som i vår dröm, minns du?
Ja! Jo, visst. Ja, precis. Ja...
Landreform. Stora ord. Spännande.
Jag ska skänka amerikanerna en tanke. De lär flippa ur fullständigt.
Nej, Elena. Vi tänker inte på dem längre.
De är borta nu. Det är bara vi och vårt folk här.
Ja, förstås. Jag är bara lite skälmsk.
Kanslern.
Där är du ju, älskade.
Ditt te är framdukat. Ska jag hälla upp?
Jag har funderat, Leni.
Det här med markreformen är väldigt slagkraftigt.
Ja, jag håller med.
Ja... Robin Hood i ett nötskal.
- Men du inser väl problemet? - Problemet?
Du kan inte vara Robin Hood och kungen samtidigt.
Förvaltningsbolaget, Leni.
Jag kan vara både och.
Både och? Nej, du kan inte ge tillbaka landet-
och samtidigt fortsätta sno åt dig hälften själv.
Vi skrapar av lite grädde från moset, bara. Det går bra.
Det är mer än lite grädde, älskade.
Hon menar väl inte "reform" som i att bokstavligen reformera systemet?
Hon struntar i vad hon menar.
Hon skulle ruinera hela landet om den där bullrande buffeln ville det.
Planen var ju att upphöja honom.
Upphöja, ja. Inte göra honom till Herbert den förskräcklige.
Tack vare honom är koboltgruvorna overksamma.
Tack vare honom krymper vår bnp som en hopdragen ringmuskel.
Han har jagat iväg den amerikanska kassakon till grönare betesmarker.
Hon tappar snart intresset, som alltid.
- Tänk om hon inte gör det den här gången? - Jag jobbar på det.
Som ni bad om har jag sammanställt en fullständig rapport-
om de senaste trenderna i amerikansk media samt underrättelseinformation.
Det dominerande ämnet är fortfarande Taiwan.
Spänningarna ökar-
och USA:s utrikesdepartement försöker dra in Kina...
- Nej, vi kan väl börja med Europa? - Javisst, självklart.
Jo, vi ser ett ökat fokus på Tysklands problemtyngda marknad...
Nej, närmare oss.
Närmare än Tyskland. Självfallet.
USA letar efter investeringsmöjligheter i Fabankorridoren.
Våra källor i regionen övervakar noga...
Inget om oss? Inget roligt skvaller om...?
Åh, den där Kansas-tanten. Vad heter hon nu igen? Senator Holt.
Nja, jag skulle säga att den nya isolationistiska politiken-
som korpral Zubak och ni har utformat tycks ha lyckats.
Ni och er regering figurerar minimalt i amerikansk media på sistone.
De verkar ha gått vidare.
Och det var ju det ni ville, förstås.
Ja. Förstås.
Stäng.
Grattis i förskott, pappa.
Jisses, som du ser ut. Utspökad som en nederländsk hora.
Här. De här är döda, precis som du, så ni har mycket att prata om.
Vi har fått det väldigt lantligt här nu. Du lär hata det, men du får bita ihop.
Titta inte på mig så där. Jag mår bra! Bättre än bra, faktiskt.
Jag har bara... inte sovit så bra.
Och det råkar vara en utmärkt idé, den här markreformen.
Ja, det är inte alls vekt eller tråkigt.
Du har fel.
Det är bara inte storslaget nog för dig.
Du med dina önskedrömmar om att annektera Faban.
Vanföreställningar!
Det här är verkligheten, pappa. Väx upp!
Du har fel om Herbert också.
Ja.
Jag har full koll på läget. Ja, det har jag faktiskt.
Vad är det?
Känner du dig hotad?
För att han är en riktig man?
Och du är bara en skrumpen gammal syrsa med små, löjliga kulor.
Är du svartsjuk, va?
Så du försöker driva mig till vansinne, som mamma? Den gubben går inte!
Jag är immun. Jag spottar ut dig!
Jag avvisar dig! Jag förkastar dig, för du är bara så jävla patetisk!
Nej, förlåt mig. Förlåt.
Nu glömmer vi alltihop.
Jag vill inte förstöra din stora dag i morgon. Förlåt.
Förlåt, pappa.
Uppvärmning, Elena.
- Kom igen! - Ja, ja. Herregud.
Sänk axlarna.
Ta i från höften. Så här. Så här.
Vad är det?
Inget. Jag är bara...
Jag mår bra. Jag är bara lite trött. Det är inget.
Lite trött?
Jag...
...pratade med pappa tidigare och...
Jag funderar bara på om det...
Är det rätt att genomföra en markreform? Är det det vi behöver?
Ja, det är det. Jag tror det. Ja, jag bara...
Jag vill bara inte att vi tappar farten.
Nej, det kommer att bli bra, tror jag.
Ja. Jag tycker om idén.
Vad gör du? Herregud, vad...?
- Kom hit. - Va?
Kom hit och lägg dig på golvet!
- Ner! Framför ventilen! - Min hand! Det gör ont!
- Närmare. - Nej, nej, nej!
Precis framför. Kom igen. Och andas in.
- Andas in ditt jävla gift! - Jag kan inte!
- Kom igen! - Nej, jag kan inte! Det går inte.
Jag är ledsen. Förlåt.
Det går inte. Jag klarar det inte.
Du klarar det inte eftersom du inte är botad.
Du är fortfarande sjuk här uppe.
Giftet finns inte i huset, utan inuti dig. Du måste få ut det.
Du måste få ut det. Berätta allt.
Vad är det du döljer? Berätta allt.
Herregud. Allt?
Inte fan vet jag. Var ska jag ens börja?
Det är överallt. Det är...
Okej.
Mutfonder i Belize, statsbanken, förvaltningsbolaget.
En dryg miljard i tillgångar i mitt namn, Nickys namn, genom våra partner.
Vi har för fan pengar undanstoppade överallt-
stulna från lokala småföretag, lantbruk, pensionsfonder.
Den här skiten är omöjlig att nysta upp.
Jag har ställt till en sån jävla röra. Jag är ledsen.
- Såja... - Aj. Det gör ont.
Poesin har alltid varit livsnerven i ett blomstrande civilsamhälle.
Tack vare regeringens stöd kommer dessa poesicentrum att bli källorna-
ur vilka vår nationalanda kan dricka sig mätt, poetiskt uttryckt.
Vad är det?
- Vad fan hände? - Hon mår bra.
- Vad hände, Elena? - Tack, älskling. Jag mår bra.
Det är så löjligt. Vi tränade och jag överansträngde mig.
Det här är oacceptabelt, korpralen! Ni kan inte pressa henne så här.
- Hon har ju inte ätit ordentligt. - Jodå, för första gången i sitt liv.
Jag mår bra. Jag halkade bara.
Det är golvet, Nicky. Det är halt som en jävla delfinrygg.
Hämta Agnes. Vi ska ge kanslern en riktig middag.
- Nej. - Hör på nu, korpralen.
Jag har varit tålmodig med er process de senaste månaderna-
och tycker att vi har gått varandra till mötes-
med så lite friktion som man kan förvänta sig under omständigheterna-
men nu har min frus hälsa och lycka äventyrats!
Hon är både lycklig och frisk. Den enda som inte är det är du.
Ursäkta mig?
Sluta upp nu, båda två!
Om min energi är låg är det för att jag inte sover.
Inte sover?! Du sover ju mer än en tamkatt på opium, älskling.
Men hon sover inte bra.
Det är sant! Du rycker i sömnen, Nicky. Du har hypnagoga ryckningar.
Hur ska jag kunna sova när du viftar så med fötterna?
Varför har du inte sagt nåt?
Förlåt. Men nu har vi pratat lite och...
...du och jag kanske borde testa en natt isär.
- Vad menar du? - Jag behöver bara komma i fas, Nicky.
Jag förstår inte. Bara i natt?
Javisst, bara i natt. Eller... några nätter.
- Är det din eller hans idé? - Det är vår idé.
Det är Herberts förslag, som jag håller med om.
- Ursäkta. Hur kan jag hjälpa till? - Hej, Agnes.
Vill du hjälpa till?
- Ja, om så önskas, korpralen. - Ja, det önskas.
Jag önskar för satan hänga ut dig genom fönstret i vristerna!
Herregud.
Vad är problemet, sir?
Elena dog nästan när hon halkade på isbanan du kallar gym.
- Snälla Herbert... - Nej, ingen fara, kanslern.
Jag kan försäkra korpralen om att gymnastiksalen...
...liksom varenda centimeter av det här palatset-
håller samma standard som det alltid har gjort, det vill säga den absolut högsta.
Om du skadar henne igen blir du lejonmat. Är det förstått?
Ja, korpralen. Jag tror nog att vi förstår varandra.
- Tänker du tillåta det här? - Ut!
Herregud, ut med er, allihop. Jag tar en tidig kväll.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN JOSEPH PETER VERNHAM
Okej, allihop. Titta upp.
Titta upp. God morgon.
Kanslern och korpral Zubak vill att menyn till Josephs födelsedagsmiddag-
ska ha "traditionella rätter som är rejäla och ordentliga ur näringssynpunkt".
Så...hälsa era vispar att jag beklagar.
- Oskars piller är snart slut. - Jag kan inte skaffa mer.
Peter. Jag behöver dem.
Om jag avviker från de nya reglerna kastar han mig i fängelse före middagstid.
Jag är ledsen.
Så där, ja. Mer så här, kanske?
Nej, till höger. Höger.
- Jaså, höger, höger... - Sluta!
Jag skojar bara.
Gör handleden fortfarande ont?
Lite.
Vår vän diazepam kan göra dig gott. Lindra smärtan.
Nej, Nicky. Herbert har gett mig nån sorts tinktur.
Och den fungerar?
Sluta.
Jag väntar där nere.
Vilka är alla de här jävla människorna?
Det borde väl vara en fest med riktiga människor-
inte ett gäng snofsiga svin och finporslin-
så jag tog mig friheten att bjuda in lite vanligt folk från landsbygden.
- Det är en strålande möjlighet. - Möjlighet?
Ja, att... berätta för dem.
- Berätta vad? - Det du berättade för mig om pengarna.
- Berätta? - Ja, du behöver inte gå in på detaljer.
Säg bara att du gjorde fel och att du stal från dem.
- Rena ditt samvete. - Nej, nej, nej.
- Nej, det kommer jag inte att göra. - Varför inte?
För att...
Det är inte riktigt ett sånt tillfälle.
Eller hur? Nej, det är mer ett firande. Ja, just det.
- Elena... - Nu sätter vi oss.
Välkomna. Jag är så glad att ni alla är här.
För ni är verklighetens folk.
Det är just det här min far hade velat.
Och du, födelsedagsbarnet, fyller 83 i dag.
Grattis.
Pappa, både du och jag vet att du fortfarande finns här hos mig.
Så ja må du leva, pappa.
Uti hundrade år
Tusen tack till alla er som är här och firar med oss.
Hejsan, allihop.
Jag är inte så bra på tal, men...
Där jag kommer från brukar vi utbringa en skål.
"Bygg så högt ni vill..."
"...men bygg från vår jord!"
Från vår jord!
Vår jord, ja! Och jag vill tillägga...
Förlåt, vi vill tillägga-
att vi är hemskt ledsna för allt som har tagits ifrån er.
Er jord! Ert hopp! Era pengar!
Har den äran i dag
Har den äran, kära pappa
Har den äran i dag
Grattis, pappa.
Jag vet att jag sa en del saker i går som inte var så snälla.
Och jag vill...
- Jag ville bara... - Håll käften, för fan.
- Förlåt, jag... - Och sluta be om ursäkt, jänta.
Okej.
Grisarna här kanske kallar dig kansler, men jag vet vem du är.
Berätta vem jag är.
En meningslös, svag politisk hora utan principer.
En skrattretande figur utan vision, lättstyrd.
Bara tuttar och ingen ryggrad. Precis som din mor.
Ja. Ja, j-jag vet.
Kan du inte ens prata ordentligt?
Sluta säga så. Jag försöker, pappa. Jag...
Du lägger dig alltid platt som en dörrmatta.
Det var därför amerikanerna älskade dig.
Tänker du lägga dig platt för honom?
Han låter dig suga hans kuk, eller hur?
Svara, din fula slyna.
Patetisk.
Lyssna nu.
Var djärv.
En enda gång i ditt ihåliga lilla liv kan du väl ta kontroll över historien?
Ja, jag ska försöka. Jag lovar att försöka. Jag lovar, pappa.
Jag ska ha ett planeringsmöte om markreformen efter det här.
- Jag berättar allt senare, okej? - Jag tänkte nog delta i mötet i dag.
Agnes. Kan du be mr Laskin att meddela dem?
- Ja, ma'am. - Tack.
Då kör vi. Spänn fast er, mina sjörövar.
Jag tror faktiskt att jag har ändrat mig. Ja.
Ja, jag tror att det kan vara en fantastisk idé.
Visst. Omfördela egendom, sänk ekonomin, töm butikshyllorna.
Vita Zimbabwe, här kommer vi.
Om man hade, låt säga, en sommarstuga vid Obersjön-
skulle väl inte nåt sånt, så att säga, omfördelas, eller hur?
Kanslern och korpral Zubak, så trevligt att ni kunde komma.
Verkligen. Vi har förberett en sammanfattning-
för lanseringen av det vi skulle vilja kalla-
Vernhams lantbruksreform och utvecklingsprogram.
Så om ni vill ta en titt på planeringsmaterialet framför er-
tänkte vi börja med del ett: lantbruksexpropriering.
Märk väl att den har justerats till vår nuvarande budget.
Minister Singer. Jag vill inte börja där.
- För all del. Var vill ni börja? - Själva marken.
- Javisst, närmare bestämt...? - Att säkra den.
Säkra den?
Man måste ju förstås säkra marken innan man reformerar den.
Givetvis, kanslern. Och rent praktiskt...?
Vår första prioritet är att skydda vårt folks säkerhet och autonomi.
En plan för återförening med våra bröder i Faban-
är enda sättet att trygga vår suveränitet.
Återförening?
Jag gissar att det här skulle väcka en del intresse-
hos våra amerikanska vänner. Inte sant, mr Laskin?
Jag hoppas att det inte var min rapport som sporrade dessa tankar?
Nej, nej, inte alls.
Men jag kan tänka mig att ert jobb kommer att bli ganska intressant.
- Vad ska vi...? - Vår plan är densamma, min kära.
Vi ska ta tillbaka det som har stulits.
Och det är omöjligt utan att återförenas med Fabankorridoren först.
Ja? Bra?
Bra. Det blir snyggare på det här sättet. Det är faktiskt enda sättet.
Om ni faktiskt föreslår en annektering av Fabankorridoren-
måste jag råda er att iaktta extrem försiktighet.
Det finns inga beredskapsplaner.
Vi skulle få improvisera hela invasionen.
Ingen vet hur Nato kommer att reagera-
och om säkerhetsstyrkorna i Fabanzonen gör motstånd-
blir det ett blodbad.
Mr Laskin. Det är ingen som föreslår en invasion. Ingen.
Detta är ett uttryck för fred och kärlek till våra landsmän på andra sidan gränsen.
- Kanslern... - Framåt, mina vänner.
Ska vi sikta på mobilisering i slutet av veckan, då?
Det låter väl rimligt?
Herbert! Vi borde skicka ut dig.
Du får en ny titel, kanske "Fabans frihetskapten".
Ja. Nåt sånt. Nåt kul, klatschigt.
Okej? Fint.
Kära vänner. Äntligen har stunden kommit då vår ärofyllda dröm förverkligas.
Räkenskapens dag är här för alla som har önskat självbestämmande för Faban.
Jag har skickat ut mina bästa-
däribland den nyutnämnde frihetsbefälhavaren Herbert Zubak-
för att säkerställa att våra förfäders land återtas med största försiktighet.
Kansler Vernham och hennes anhängare har kämpat-
för dessa 2 000 kvadratkilometer av bergslandskap i många år.
Kansler Vernhams regim har varit noga med att beskriva operationen-
som en laglig annektering.
Vernhams trotsiga helomvändning...
Dessa bilder på omärkta fordon som tyst kör in i Faban-
är omöjliga att förneka.
Detta är av allt att döma en ockupation.
Detta är ingen ockupation, mina vänner.
I detta nu röstar Fabans parlament enhälligt för återföreningen.
Bara tolv dagar efter Vernhams olagliga inträde i Fabankorridoren-
har Fabans lagstiftare enligt källor blivit tvingade under vapenhot-
att enhälligt godkänna annekteringen som nu är officiell.
Vita huset svarade snabbt och kallade invasionen-
ett tragiskt angrepp på Fabans självbestämmande-
och ett hån mot Natos fredsbevarande insatser.
Veckans utveckling i Fabankorridoren-
understryker vikten av våra transatlantiska partnerskap.
Kansler Vernham kallar det en återförening, men vi vet sanningen.
Hon har olovligen ockuperat området och det kommer att få konsekvenser.
Kansler Vernhams långvariga dröm om att återta kontrollen över Fabankorridoren-
har äntligen förverkligats.
De flesta anser att en återförening med våra bröder och systrar i Faban-
är en anledning att fira.
Men vilka blir de långsiktiga effekterna på...?
Sitt, sitt.
Trevligt att se er. God morgon.
Förra veckans militära operation i Faban...
Militär operation? Nej.
Vi använder inte de orden. Militär operation. Nej.
Inte ett enda skott har avlossats i Fabankorridoren-
och ingen har skadats.
I vilken utsträckning bryter återföreningen mot internationella avtal?
Avtalen ni syftar på är föråldrade och därmed inte lagliga.
Vi förverkligar bara vår dröm.
Vår dröm om ett nytt Europa, utan begränsningar, utan grymhet.
Jag försäkrar er om att allt vi gör är fullt lagligt.
- Vems tur är det? - Kanslern?
Ja.
Har ni tänkt igenom alla risker? Ekonomiska sanktioner, visumförbud?
Frågade nån USA om de hade tänkt igenom riskerna-
med sina företag i Afghanistan, Irak, Jemen, Libyen, Indonesien, Centralamerika-
alla världens hörn?
Dessa handlingar kostade många människoliv och medförde inga som helst FN-sanktioner.
Frågade ni dem om det? Nej, jag trodde väl inte det.
Börsen har gått ner kraftigt...
- ...och växelkursen är rekordlåg. - Ja, pengar vill ha lugn.
Just nu väsnas det.
Våra före detta vänner på andra sidan Atlanten bär skulden för det.
När de lugnar ner sig gör börsen det också.
- Ja, men... - Det här är inget samtal längre.
Låt mig tala till punkt. Vänner...
Det finns tillfällen då man måste välja den svåraste vägen.
Jag har valt den vägen, och jag har gjort det i frihetens namn.
- Kanslern? - Tack.
Kanslern?
Vad har vi här?
Detta är en hörnsten i Den heliga treenighetens kloster.
Det är våra bröders uråldriga andliga hem i Faban.
Enkla bönder kämpade en gång för att ta tillbaka den här reliken från eliten.
Precis som i vår dröm, Elena.
Det är ju... jättefint.
Tack.
Så snart vi kan borde vi börja med resten.
Resten?
Ja, av vår dröm, markreformen.
Javisst. Ja, ja.
Ja, självklart. Vi måste ge markreformen bästa möjliga chans till framgång.
- När? - När turbulensen med Faban har lagt sig.
Budgeten har ändrats och vi måste skicka bistånd till Fabankorridoren.
Resten av pengarna borde vi lägga undan för eventuella...återverkningar.
Och när går vår dröm i uppfyllelse?
Det här är ju vår dröm. Resten budgeterar vi för nästa år.
- Eller året efter det. - Året efter?
Vi har inte råd att slarva, Herbert. Markreformen är för viktig för det.
Fy fan.
Vad fan vill du?
- Jag blev tillsagd att ge er det här. - Vad är det?
Kläderna hon har valt ut till banketten i kväll.
- Det blir fint på segerfesten för Faban. - Jag tar inte på mig nån nötknäpparskit.
- Det är kanslerns order, korpralen, så... - Sluta kalla mig det.
Vill du ha hjälp?
Ingen fara, jag tog med några extra undertröjor.
Varför är du så snäll mot mig? Det är dumt.
Jag gör bara mitt dumma jobb.
- Hell erövraren. - Visst.
Ni ler.
Hela västvärlden tänker rövknulla oss med sanktioner-
och ni ler.
Jag är lika orolig som du-
men du måste erkänna att vår plan att sätta korpralen ur spel har fungerat.
Planen, sir, var att återgå till det normala.
Detta är inte på minsta vis normalt.
Jag antar att hjärnan vet att det är sant-
men jag måste ändå medge att hjärtat dansar lite.
Vår ekonomis annalkande undergång lär överskugga fördelarna för ert kärleksliv.
Skulle vi inte kunna rida ut sanktionerna med vår nya plan C?
Jovisst - Kina.
En kall, hjärtlös supermakt som löser alla våra problem.
Tänk glada tankar, Laskin. Nu ska vi festa natten lång.
Fantastisk utstyrsel, korpralen.
Om du mår dåligt, så letar du bara upp mig, okej? Leta upp mig.
Le nu, hjärtat.
Kom och sitt här bredvid mig.
Ska jag förvänta mig skratt på min bekostnad?
Några, kanske.
- Vad gör han här? - Skål, min älskling.
God kväll!
God kväll, god kväll! Och välkomna till Hjältebanketten!
I kväll firar vi våra återvändande hjältar-
och vår glädjerika återförening med våra Fabanbröder!
Frågan är: Är ni redo att festa?
Ja!
Håll ett öga på bordeauxvinet, kanslern. Nato kanske snor tillbaka det i pausen.
Ni har verkligen snyggat till er. Vad fina ni är!
Vem har vi här nere? Det är ju Emil Bartos.
Och han verkar vara förkläde åt sitt barnbarn.
Hur gammal är hon, om jag får fråga?
Hon skulle nog bli lika glad för glass och ponnyridning.
Men vi tar och föreställer oss hur stackars Keplinger mår just nu.
Ni vet att han tittar på det här.
Ni vet att han tittar på det här, där uppe i herrgården i bergen-
och gråter ner i chardonnayglaset.
Ja, herr föredetting. Det är klart att ni hatar att återförenas.
Det förstod vi efter era två första skilsmässor.
Men nu vill jag att vi ägnar en tanke-
åt det som händer i det här landet, utanför denna lokal, just nu.
Ett meningslöst, lönlöst, slösaktigt och dyrt åtagande-
som kommer att pågå i åratal.
Jag talar förstås om de nationella poesicentren.
Kära nån. Mr Vernham ser inte glad ut.
- Det var ju ändå ganska harmlöst. - ...om ni inte gillar skämten...
...kanske ni kan skriva en dikt om det.
Kanslern? Mr Bartos vill diskutera Kinamötet.
Senare.
Söker dr Freud. Kanslerns make. Men det är tydligt vem som bär byxorna...
Vad fan är Kinamötet?
Förmodligen ett möte där Kina diskuteras.
Hojta till om ni tillhör specialstyrkorna! Flygvapnet! Säkerhetstjänsten!
Nicholas. Jag har ett bidrag till dig.
Jag vet inte om du fortfarande tar emot bidrag-
men min assistent kommer med det här.
Tack, tack.
Den går ungefär så här:
Vår man han är en ofattbar en
Och jobbet har ej uppenbarats
Han levde på toppen
Och drog sig i snoppen
Skrek: "Morfar min är hittebarnet!"
Oskar! Såja, det är ingen fara. Djupa andetag. Djupa...
- Stick. - Jag hjälper till.
Du hade din chans. Dra åt helvete.
Såja, mamma är här.
Bli inte så... Det var ett skämt!
Det var bara ett skämt!
Jätteroligt.
- Glöm inte bankirerna i morgon. - Ja, ja.
- Vi ses i morgon. - Vi ses i morgon. God natt.
Ja... Jag hade i alla fall roligt.
Men det var ojämnt.
Det är ju så där med humor. Verkligen ingen är bra på det.
Du ser trött ut.
- Är du trött? - Nej.
Lite grinig?
Okej.
- Är du säker? - Ja, jag är säker.
Jag vet inte om jag tror på dig, men strunt samma. Lång kväll.
- Vad är det där? Har du alltid gjort så? - Gjort vad?
- Den där inandningen som du gör. - Vadå?
- Du vet, en liten... - Gör jag?
- Visste du inte det? - Nej.
- Hur kan du inte märka det? - Jag vet inte.
Har du inte märkt att du gör nåt många gånger per dag som du aldrig gjorde förut?
Jag gör ingen inandning.
Det gör du visst. Jag talade ju precis om det för dig.
Stör det dig?
Nej, det gör det inte.
Det kanske är lite irriterande att du inte känns vid det, men...
- Tycker du att jag är irriterande? - Nej, det sa jag inte.
Du verkar tycka det.
Verkar jag det? När då?
I kväll. Nu.
Jag la knappt märke till dig i kväll.
Ja, det är det jag menar.
Eftersom jag firade mitt land och vårt folk.
Måste min uppmärksamhet alltid riktas mot dig?
Varför ska du träffa Bartos?
Det kanske jag inte ska.
Svara mig.
Varför ska du träffa Bartos?
För att han är fri att driva företag-
och hans företag är av betydelse för mitt land.
Nej, han är inte av betydelse för oss, över huvud taget.
- Det är bara en liten avstämning. - Om vadå?
Grejer. Några saker.
Kina?
Kanske det, ja. Det är ett alternativ.
Ett frihandelsavtal med världens största land som går emot våra fiender.
Är det ett brott?
"Bygg så högt ni vill, men bygg från vår jord."
Åh... Gulligt.
Brukade din mamma sjunga det på betfälten?
Nej, Elena. Titta på mig. Det är vår dröm.
Din dröm.
- Va? - Din dröm, inte min.
Jag drömmer fan inte.
Är det så chockerande?
Väx upp, för fan.
Jag kanske drömmer ibland, men jag minns dem inte.
Det gör jag.
Ja, du gör det. Dina drömmar kommer från ett barns sinne.
Vad...?
Du är inte så värst smart, va?
Ursäkta?
Stora oxbebismannen.
Din far visste hela tiden att du var svag.
Stackars oxbebis.
Du stjäl pengar från fattiga, gömmer dem, och skitar ner din själ.
Du drömmer säkert om att knulla mig, eller hur?
Ja, det gör du.
Du drömmer om att knulla mig.
Men jag drömmer inte om att knulla dig.
Jag trodde att du var rolig. Förut var du rolig.
Du är tråkig nu.
Tänker du inte förneka det?
Vad?
Att du drömmer om att knulla mig.
Du har inte ett välvilligt sinne.
Fräs på då, oxe.
Kalla mig för fan inte oxe!
Jag är ingen oxe, hör du det? Se på mig. Jag är ingen jävla oxe!
Nej, du är en slaktare.
Fan!
Jag ska fan...
VERNHAM FIRAR ANNEKTERING SOM VÄCKER INTERNATIONELL ILSKA
Tack, Agnes.
Jag skulle vilja tala med er om en sak.
Ja, vad är det?
Den före detta hälsochefens föreskrifter har inte fungerat.
Och... Oskar har fått anfall igen.
Va? Agnes! Varför fick jag inget veta?
Förlåt. Jag ville vara ärlig nu...
Jaha... Jag är glad att du var ärlig.
Från en mor till en annan.
Ja, självklart måste vi återuppta Oskars tidigare behandling omedelbart.
Tack. Tack. Jag kan inte säga hur mycket det betyder.
Men...
...delad vårdnad kräver uppriktighet.
Att du har undanhållit information om Oskars tillstånd-
känns inte som en stabil grund för förtroende, Agnes.
Jag tror att det vore bäst för Oskar-
om han fick bo här med mig så att jag kan övervaka hans behandling.
För jag kan inte lita på dig just nu, Agnes.
Vilken besvikelse. Du förstår säkert.
Ja, jag...
- Tack. - Jag...
Vi är klara nu.
Översättning: Hanna Mhl sberg