FYRA MÅNADER SENARE
Vad gäller utländska nyheter om påstådda byggförseningar-
-av koboltraffinaderier som byggs av våra nya kinesiska partners-
-bör man vara källkritisk, säger Bartos Corporations representanter-
-som hävdar att arbetet löper på som planerat-
-och att ingen borde tvivla på Kinas engagemang för vår framtid.
Klockan är nu 13.00 och vi ska lyssna till kanslerns tal.
God eftermiddag.
Jag välsignar er alla i denna tid av stora utmaningar och möjligheter.
Trots den motbevisade utländska medierapporteringen-
-var återföreningen med Faban en renodlad framgång.
Det finns inga oroligheter. Det finns inga gerillor.
Det enda som finns är vår förnyade kärlek.
Ändå försöker det amerikanska odjuret och dess lydstater att strypa oss.
Men sanktionerna kommer att misslyckas, för vår kärlek kan inte sanktioneras.
Stäng av!
-Våra fiender vet att vi frodas. -Stäng av!
Vår ekonomi är stark. Våra arbetare är lyckliga.
-Våra fiender vet detta. -Snälla!
-Så de ljuger och säger att vi stretar. -Vad är det med dig?
-Men vi stretar inte. -Varför sover du inte?
-Snälla, stäng av! -Det kan vi inte, slaktarn.
-Och det äcklar Amerika. -Enligt reglerna är radion på hela dagen.
-Stäng av! -Håll käften, för fan!
Men jag böjer mig inte för nån.
Den som vågar förolämpa mig eller mitt land ska få känna på min vrede-
-och kommer aldrig att bli förlåten.
"Klockan är 13.00."
"Vi ska lyssna till kanslerns tal."
Klockan är 13.00. Vi ska lyssna till kansler Vernhams dagliga tal.
Det sprids en illvillig lögn-
-om att vårt frihandelsavtal med Kina har skadat vår inhemska sockerindustri.
Att butikerna har översvämmats av billigt kinesiskt socker-
-vilket gör det svårt för våra inhemska producenter att konkurrera.
En illvillig lögn...
Tro inte på lögnerna. Sockerbetsindustrin står stark.
Våra sockerproducenter i Westgate är lyckliga.
Westgate-slödder...
Alla så kallade demonstrationer i sockerbetornas land-
-är inget annat än billig amerikansk performancekonst.
Låt er inte luras av belamrade sinnen.
Sträva efter ett behagligt sinne.
Och vem bär egentligen skulden för våra inhemska företags svårigheter-
-och rapporterna om oroligheter i Westgate?
Jo, det ska jag tala om för er: Keplinger, den vidrige socialisten.
Han är där ute och samarbetar med den globala eliten-
-för att förstöra allt vi har byggt upp.
Till dem som är emot oss har jag ett enkelt budskap:
Du drömmer om att knulla mig.
Jag drömmer inte om att knulla dig.
Du drömmer om att knulla mig. Jag drömmer inte om att knulla dig.
-Håll tyst! -Du drömmer om att knulla mig.
Jag drömmer inte om att knulla dig.
Sov! Sov bara!
Det har gått en vecka, jävla galning!
Du drömmer om att knulla mig. Jag drömmer inte om att knulla dig.
Klockan är nu 13.00. Vi ska lyssna till kanslerns tal.
Fan.
Varmt, varmt. Fy fan, vad varmt!
Kallt, kallt! Fy fan, vad kallt!
Vad fan har du på dig? Ta av den!
Bränn den! Om eld fortfarande brinner vid den här temperaturen.
Har du sovit bättre?
Det är som att ligga inuti ett kamelarsle. Känner du inte?
Jo, självklart. Det är nästan lika illa i mitt hörn av världen.
-Varmt, för varmt. -Stackars Leni.
Jag ska säga till tjänstefolket på skarpen igen.
När jag har svårt att sova-
-föreställer jag mig att en läkare öppnar upp min skalle-
-och tar ut min hjärna och alla tankar som håller mig vaken.
Alla mina krämpor och begär bara försvinner och så slocknar jag.
Jag vill nog inte föreställa mig att bli lobotomerad, tack.
Nej, visst. Det var bara ett förslag.
Herregud, hans luft luktar dynga i dag.
-God morgon, hjärtat. -God morgon, gubben.
Ska vi ta en liten mintpastill?
-Duktig pojke. -Ja.
Det är som att vara i en ugn. Det är ännu värre här inne, Nicky!
Jag hörde att pojken sover i kanslerns säng nu. Lite oroande.
Jag tror att vi har mer brådskande problem, Victor-
-som till exempel att hela vår ekonomi hänger på en skör tråd.
Jag är lika orolig som du.
Min sons ansökan till Princeton, mitt Iphonekonto-
-lägenheten i Miami... Allt har gått åt helvete.
Jag lever som en zigenarhund.
Ändå minns jag att du hejade på vårt äventyr i Fabankorridoren.
"Kom an, då, sanktioner", har jag för mig att du gol.
Nej, nej. Jag stöder fortfarande kanslerns politik.
-Det vet du, men... -Men vadå?
Du vill kunna semestra nånstans utan sharialagar?
Bort med överrockarna! Hon ser er!
Numret! Numret, hjärtat. Minns du?
-Trettiofyra. -Trettiofyra...
Okej, nu kör vi.
-Vänta. Kaviar, kaviar. -Ja.
Omelett. Klart.
Kanske med bildtexten: "Lätt vändstekt kärlek"?
-"Futtiga sanktioner svälter inte ut oss." -Ja, det är också bra. Bättre, faktiskt.
Jag kan glatt meddela att 20 av 26 poesicenter har färdigställts.
Min plånbok gråter bittra tårar, men det är härligt.
Varför i hela friden är det 26 stycken?
Som antalet originalutgåvor av Blakes "Oskuldens och erfarenhetens sånger".
Menar du allvar? Det är för fan 2 000 grader här inne.
-Förlåt. Gammal vana. -Jag tar lite, tack.
Dags att äta frukost.
Be Agnes om ursäkt.
Förlåt, han har varit en riktig tyrann på sistone.
-Och Agnes? -Ja, kanslern?
Hans andedräkt luktar avföring. Har du märkt det?
Det kan jag inte påstå.
Låt oss jobba på det tillsammans. Och Agnes?
Hur mår den?
Jag har inte hört efter i dag.
Men den sover? Sover den?
Ja, lite. Jag tror att den försöker.
Bra. Då finns det fortfarande lite liv i den.
Fint.
Agnes! Skaffa fler jävla luftkonditionerare!
Naturligtvis.
Även om protesterna i Westgate vore verkliga, vilket de inte är-
-vad har då våra sockerbetsarbetare egentligen att klaga på?
Kina är vår vän.
Sovit gott, slaktarn?
Tänk bara på allt Kina gör för att investera i vår framtid.
Infrastruktur, vägar och våra fantastiska nya koboltraffinaderier.
Alla dessa partnerskap kommer snart att löna sig.
Den som säger nåt annat är antingen ett verktyg för USA:s underrättelsetjänst-
-eller en galen Keplinger-anhängare som vill se mig störtad.
Men det kommer inte att ske.
JÄVLA RADIO, VA? ED
Vår kärlek är för stark.
Ingen ska nånsin komma emellan oss.
-Jag tänker inte berätta om hästen. -Vi måste berätta om hästen.
Då får du göra det. Det är ditt område.
Jag är kommunikationsminister, inte nån jävla pisk- och tygelmästare.
Fy fan, vad kallt det är.
Jag skulle mörda min familj för en halsduk.
För en liten halsduk skulle jag skära halsen av dem.
Ser man på.
Det här var nåt nytt.
God morgon. Får jag säga en sak innan vi börjar?
Kom inte med era tillknäppta, oroade miner.
Ni måste bli bättre på att bete er normalt.
När ni inte beter er normalt känns det som att jag inte är normal-
-vilket skapar dålig stämning här inne.
Det blir en förlorarstämning och jag ogillar det.
Det får mig att misstro er allihop och önska att ni gick och dog.
Så...
...bli bättre på att bete er normalt. Bra, då sätter vi igång.
Kanslern, de utländska antagonisterna fortsätter att ta till alla medel-
-förutom rent militärt ingripande, för att straffa oss för Fabankorridoren.
De fryser tillgångar, förbjuder resor och uppmuntrar till avhopp.
Skenheliga sanktioner, kallar jag det.
Ja, men vad är det egentligen som pågår?
Jag fick höra att börserna skulle stabiliseras i och med Kinaavtalet.
Frihandel med Kina skulle göra oss rikare, inte ruinera oss.
Tja... Frihandeln med Kina har ännu inte riktigt gjort susen, som vi hoppades.
Som vi vet av protesterna i Westgate har billig import skadat våra industrier...
Jag struntar i skiten med sockerbetorna.
Berätta bara om koboltraffinaderierna.
Kina skulle modernisera våra raffinaderier och få fart på ekonomin.
Så när kommer avkastningen? När blir de lönsamma?
Väldigt snart, hoppas vi.
Men de kinesiska entreprenörerna har stött på lite tekniska problem.
Quelle surprise. Jag kan inte vänta för evigt.
Samtidigt har vi ju ytterligare tre sockerbetsfabriker som ska slå igen-
-och protesterna i Westgate börjar bli otäcka.
Vi bör diskutera hur vi kan förbättra det visuella.
Kanslern, vi skulle vilja ta upp en incident som inträffade i går.
Jo... Själva händelsen inbegrep...en häst.
Jag väntar ivrigt på nästa mening.
En ridande polis som övervakade en demonstration i Westgate...
-Ni förstår, hans häst blev skrämd. -Det var egentligen folkmassans fel.
Hästen sparkade bakut och...träffade en kvinna.
I...magregionen.
Kvinnan var gravid.
-Det blev en sorts oplanerad abort. -I senaste laget.
Jaha, och kvinnan?
Tyvärr avled hon.
Ursäkta, varför får jag höra det här?
Saken är den att det har blivit en sorts stridsrop-
-bland de missnöjda i Westgate, framför allt.
Dessa jävla Westgate-bor och deras känslomässiga jävla behov.
-De är ta mig fan som spädbarn! -Ja, det har ni rätt i.
Icke desto mindre kan det nog vara klokt att föra lite offentlig dialog-
-med folk från Westgate.
Och med tanke på själva embryot till problemet...
...kanske nåt med barn?
Låt gå. En frågestund med barn från Westgate här i palatset.
Men bara information. Jag vägrar kladdas ner med deras stora, stökiga känslor.
Fy satan, vad varmt det är!
Är det nån mer som är varm?
DIN SITUATION ÄR OHÅLLBAR. MEN DET FINNS EN UTVÄG.
-Hallå! -Fan!
-Vad händer? -Kom nu, slaktarn.
Vänster.
-Vart för ni mig? -Försöker du med nåt...
-...får du en kula i skallen. -Hon skulle aldrig...
Hon skiter i dig.
Vänster.
Hejsan, Herbert.
Jag heter Ed.
Keplinger?
-Vad gör du här? -Jag bor här.
-Nej, det gör du inte. -Jodå, det är jag rätt säker på.
Nej, du bor på land...
-Du bor på landet. -Gör jag? Oj, det verkar inte så.
Nej, nej, nej. Jag har sett dig.
Du lever i skam, uppe i norr, i ett stort hus.
Alla vet om det. Alla har sett dig.
Jaså, det. Det är lite filmmagi, är jag rädd.
De släpar mig artigt från min cell till en herrgård då och då-
-för att filma lite fiktion åt er.
Din jävla lögnare.
Det måste vara förvirrande efter det hon har berättat.
Nej, du försökte ruinera oss när du var kansler.
Du och dina rika vänstervänner och era skumraskaffärer.
Ett litet råd, Herbert, oss fångar emellan:
Allt du trodde att du visste där uppe när du andades frisk och fri luft-
-är...ett moln.
Man får bara låta det glida förbi.
Får jag...?
Tom. Nycklarna.
Tack. Du är från betornas land, va?
Min mamma kom från Westgate.
Så där, ja.
Bry dig inte om Tom och Vin. De är underbara människor-
-som har kommit väldigt långt, särskilt Vin.
Var det de som gav mig din bok?
Boken, boken... Herregud, du har väl inte läst den?
-Nej. -Det hoppas jag inte.
En unken vind från en ålderstigen socialist.
Men varför står vi fortfarande upp? Kom, slå dig ner.
Varsågod.
Försiktigt, Vin!
Vad är det här?
Det blir lite trångt i min cell, så Tom och Vin brukar ta med mig in hit-
-och så har vi lite midnattsfest då och då.
Röker några cigg, dricker lite brännvin, äter lite korv.
Det är vår lilla hemlighet, så...
"Vår lilla hemlighet."
Hon är inte nådig mot dig, eller hur?
Ingen fara. Jag har inget otalt där.
Vid det här laget kan jag ärligt säga att jag...
-Jag tycker väl synd om henne. -Nu håller du käften.
Passa dig, slaktarn.
Tilltala honom med namn eller res dig från mitt bord. Förstått?
Stick nu.
-Jag har ju inte fått nån korv. -Du får ingen i kväll. Stick.
Ett ögonblick bara, Tom.
Jag ber om ursäkt.
Här nere kommer du att behandlas med respekt.
Jag struntar i vad du har gjort.
Du och jag är varandras likar nu.
Jag är inte bättre än du. Tvärtom är jag fan så mycket sämre på många sätt.
Varsågod.
Det är godare än det ser ut.
Tack.
Svälj inte.
Svälj inte. Svälj inte.
DET FINNS EN UTVÄG FÖR ER BÅDA.
I USA BLIR DIN SON FRISK.
JAG ÄR LOJAL MOT MITT LAND.
KONTAKTA MIG INTE IGEN.
Den här vägen, alla Westgate-barn.
Ni som har frågor till kanslern sätter er på de tilldelade platserna.
Den här vägen.
Har vi granskat ungdomarna noggrant? Inga förpubertala Trotskij-individer?
-De har kontrollerats, var så säker. -Bra.
Det vore tråkigt att få ta fram de extra små snarorna.
Ja, förhoppningsvis går det inte så långt.
Kanslern...
Tänk nu på att detta är riktiga människor från Westgate-
-och att ni önskade att det skulle sändas direkt.
Varför säger alla så? Tror ni att jag tänker skita på podiet?
Det kan nog vara klokt med en tyst minut. Som inledning.
-Jag tänker inte nämna hästen. -Ni behöver inte säga ordet "häst".
De flesta förstår nog ändå att det i slutändan handlar om hästen.
Sluta säga "häst", för fan!
Utan vidare dröjsmål, pojkar och flickor-
-presenterar jag kansler Elena Vernham!
Jösses, vad varmt det är här inne. Jag ber om ursäkt.
God morgon, allihop.
God morgon, kanslern.
Åh, så sött. Då så.
Jag skulle vilja inleda med en...
Några frågor. Vem vill börja?
Ja?
Jag... Min mamma... Min... Förlåt.
Ingen fara, hjärtat. Andas, bara.
Min mamma säger att vi kanske måste ransonera maten-
-på grund av störningar i leveranskedjan.
-Är det...? -Nej, nej, nej.
Nu skrämmer vi inte upp oss med såna ord, "ransonering" och "leveranskedja".
Nej, vi har en bra och stark ekonomi och ett starkt jordbruk.
Ni får vara lite sparsamma bara. Det är jag.
Mindre smör, mindre vin. Det är bra för mig att dra ner på sånt.
Gör bara som jag och skär ner på vissa saker.
Du får ändå dina favoritgodsaker. Visst? Fint.
Vem står på tur? Ja?
-Jag bor med mina föräldrar i Westgate. -Ja, jag tyckte väl att det luktade lite.
Synd. Den brukar gå hem.
Nej då, jag älskar fabrikslukt. Det luktar jobb!
Och jag har alltid känt ett särskilt band till er från Westgate.
Varsågod och fortsätt.
Mina föräldrar är oroliga för att sockerbetsfabriken ska läggas ner.
Hur ska det gå för oss då, med tanke på Kinahistorien?
-"Kinahistorien"? -Barn säger så. Eller hur?
Tack för frågan.
Det kommer att gå bra för sockerbetornas land.
Javisst. Frihandeln med Kina blir en framgång.
Fabans frihet är värd priset.
Men låt mig säga en sak: Var lite stolta!
Jag har vunnit Faban åt er. Jag har stärkt er.
Kom igen nu! Bryt inte ihop vid första lilla motgång.
Var riktiga människor. Sluta klaga.
Låt mig göra mitt jobb och var tacksamma. Okej?
Okej. Förlåt.
Nej, säg inte förlåt. Jag skäller inte på dig.
Okej, vem står på tur?
-Men först, har alla kul än så länge? -Ja.
Fint. Vi tar en till. Kom igen, skynda på.
När jag blir stor vill jag bli läkare precis som ni och...
Ursäkta, men en jävla häst?
Det är det enda det här handlar om. En häst, så absurt!
Hästar blir skrämda, det är bara så.
Men nej, det kanske var jag som sa åt pållen att sparka kvinnan.
Klipp, klapp. Klipp, klapp. Sparka! Ja, så var det förstås!
Skyll på mig, bara. Allt är mitt fel.
Förlåt, men är man en enorm gravid tonfisk ska man inte gå och demonstrera.
Det här är precis vad amerikanerna vill ha.
De vill ha rädsla och oro, för deras försvarsbudget är beroende av det!
Och ni bara ger det till dem!
Keplinger också, den marxistråttan. Han vill slå mynt av ert slit igen.
Han gömmer sig där i sin herrgård och försöker bryta ner oss.
Smider onda planer och infekterar våra väggar med mögel.
Försöker förgifta oss alla.
Förlåt.
Förlåt, vännen. Du sa att du vill bli... Vill du bli läkare?
-Varför ger ingen henne en näsduk? -Läkaryrket...
-Nu räcker det. -...erbjuder många möjligheter för unga.
Men då får mamma och pappa köpa ganska många saker åt dig.
Det måste vara den kalla, torra luften.
-Va? "Kalla"? -Den varma, förstås. Den varma luften.
Går du på crack? Släpp mig, för fan.
Hör på nu. Jag är inte arg, men det var väldigt torrt där inne.
Det är det fuktmätaren är till för. Det är väl ditt jobb?
Ja.
-Och andedräkten har vi ju pratat om. -Ja.
Inte arg, men luften var för torr och du luktar skit ur munnen.
Enligt palatsets läkare löstes problemet snabbt.
Trots det medicinska missödet-
-ska de närvarande ha varit förtjusta över kanslerns prestation-
-som också rymde skarpa fördömanden av utländska kritiker och leverantörer...
Kanslern.
Nej, nej. Sitt kvar. Sitt, sitt. Varsågod.
Förlåt att det har gått så lång tid. Jag har haft fullt upp.
Ja, jag minns hur det kan vara.
-Lapsang? -Nej, tack.
Jag har aldrig gillat varmt piss.
-Men du mår bra annars? -Jadå.
-Enormt bra. -Härligt att höra.
Själv? Fortfarande noggrann med det yttre, ser jag.
Skäggstubben och den där rufsiga, oppositionella nonchalansen.
Jag sa till Nicky: "Undrar hur han har det där nere."
Sen kom jag på-
-att så länge det finns en spegel är du sysselsatt.
Om du verkligen vill veta, har jag känt mig lite gammal på sistone och...
...lite ensam.
Men jag sover gott.
Drömmer du om ditt Mandela-ögonblick?
-Elena? -Kanslern.
Ja.
Får jag fråga varför du är här?
Vet du inte det?
Jag är här för att knulla skiten ur dig, Eddie.
-Åh. Jaså. -Det var ett skämt.
-Jag ska slå in nyllet på dig. -Ja.
-Om du tror att det hjälper. -Slappna av.
Det var också ett skämt.
Ja...
Jag har lyssnat på radion-
-och hört din nya slagkraftiga inställning till väst.
Jag är faktiskt ganska road av den simpla ironin.
Jaså? Roar det dig?
Våra amerikanska vänner gillade ju aldrig min antiimperialistiska stil.
De föredrog att borra ner sig i dina trygga tuttar.
Alla minns ju hur du fjäskade för dem så fort de viftade med checkarna.
Det är slut med det nu. Jag har fördrivit dem.
-Har du? -För våra hederliga arbetares skull.
-Din gamla käpphäst. -Ja, visst.
"Hederliga arbetare." Såna som din gorilla.
Det är såna råskinn du tänder på, va?
Nej, han var...
...aldrig viktig.
Men du vet verkligen hur idioter ska tas.
-De äter ur din hand. -Och spottar på dig.
Slaktarna. De slukar verkligen ditt skitsnack.
Du, din odugliga gamla påfågel med din bögbok och ditt lapsangte-
-som spyr ur dig spaltmeter av vänsterpropaganda.
Jag borde väl ha varit lika körd i huvudet som du.
Trasiga människor älskar verkligen trasiga människor, eller hur?
Jag kan inte hjälpa att jag är intressant och inte du.
De föds i lidande-
-så du gör deras lidande till ilska och gör deras ilska till din knölpåk.
Det är lysande.
Men nu vänder de knölpåkarna mot dig. Eller hur, Elena?
Du vet om det. Och du är väldigt rädd.
Och det är därför du är här, din dumma jävla bitch.
Okej.
Jaha...
Ha en skön vila, Eddie.
Var är min familj?
Lissabon, kanske?
Trist det där med hästen.
Ansikte och överkropp.
Spara lite till senare.
Då så, mina älsklingar.
Kanslerns framträdande hyllas, samtidigt som det kommer rapporter om-
-att CIA kan ha utsatt henne för en attack med radiovågor under frågestunden.
Enligt läkare kan dessa attacker orsaka hjärndimma, irritation och näsblod.
Kanslern har redan återhämtat sig-
-men kommer fortsatt att övervakas av medicinska experter-
-som inte tror att hon kommer att få några långvariga biverkningar.
Om du vill skicka en hälsning till kanslern...
Välkommen tillbaka. Kom och sätt dig.
Ja, jag vet. Det är makabert.
Ingen fara, era underbara jävlar. Ni hade inget val. Seså, hugg in.
I kväll ser jag att vi har ost.
-Hon var här. -Ja.
Frågade hon om mig?
Nej.
Jo, förresten. Du nämndes.
-Jaså? -Ja.
Vad sa hon?
Hon frågade om jag hade sett hennes slaktare.
Ledsen, min vän.
Det är sant.
-Jag är en slaktare. -Nej, inte alls.
-Jo, det är jag. -Nej.
Du har skadat folk, men...
...vad tvingade hon dig att göra efter det?
-Skada ännu fler. -Käften.
Du skadade dem för att du ville att hon skulle älska dig.
Hon älskade mig.
Det här är mitt råd:
Ge upp kampen. Ge upp bara. Släpp taget om henne, som jag.
Dra åt helvete.
Okej. Okej.
-Du har väl inte läst boken, hoppas jag? -Självklart inte.
-Inte en enda sida? -Nej.
Bra där.
Våra dejtkvällar har alltid varit heliga.
Det är då vi kan ägna oss åt det som verkligen betyder nåt:
-Familjen. -Familjen.
-Säg omelett. -Omelett.
Omelett. Är ni klara? Fint.
Ut med er. Försvinn, allihop.
Om jag var gravid skulle jag inte gå på en demonstration.
Alltså... Vad som helst skulle ju kunna hända.
Jag skulle kunna bli omkullknuffad eller sparkad av en jävla häst.
Man måste faktiskt skydda barnet till varje pris.
Visst, Nicky?
Jag håller på att förlora dem.
Mitt folk.
För att du håller dem på avstånd.
-Det gör jag inte alls. -Jo.
-Vad vet du om det? -Var inte så jäkla barnslig, Leni.
För helvete! Protesterna är verkliga.
Kina har försatt halva Westgate i konkurs, det vet du mycket väl!
Du måste åka ut och träffa ditt folk, på deras hemmaplan.
Nej, det tänker jag inte göra. Kommer inte på fråga.
-Jag är med dig hela tiden. -Nej, jag vägrar.
-Vi tar med alla dina mediciner. -Absolut inte.
Det blir som om du aldrig har lämnat palatset.
-Jag kan inte, sa jag! -Du måste, Leni!
Och du kan visst.
Lita på mig. Du kan.
Vad kommer att hända?
Vi kör ut till skithålan-
-och du ler ditt vackra leende-
-och säger dina ljuvliga ord och gör de stackars satarna glada.
Och sen åker vi hem.
Okej?
Varmt. Varmt, varmt, varmt. -Okej.
Diazepam, adrenalin... Inget kan skada dig, okej?
Vi borde ha köpt fler såna här små fläktar, Nicky.
Och här har vi B12. Tack, Rachel. Nu drar vi.
Kansler Vernham ska i dag träffa representanter-
-för sockerbetsodlarnas fackförening i Westgate-
-för att bemöta demonstranternas oro.
-Vad vill vi ha? -Jobb åt Westgate!
-När vill vi ha det? -Nu!
Enligt källor hoppas kanslern på att få slut på våldet och oroligheterna-
-som förekommit vid demonstrationerna-
-och få till en givande och läkande dialog med landets sockerbetsarbetare.
Bland ämnena som ska diskuteras-
-finns strategier för att begränsa kinesisk konkurrens inom sockerhandeln.
Kanslern ser fram emot att återigen vara bland Westgate-borna-
-som hon länge har vidhållit är arbetarklassens själ och hjärta.
Jag ber om ursäkt.
Jag tänkte att det vore lättare att träffas hemma hos mig.
Som du ser befinner jag mig i vågrätt läge.
Stackars Tom och Vin.
Det är inte ert fel, mina vänner. Det är aldrig ert fel.
-Du råkade inte höra nyheterna? -Jo, hon förlorar.
Ja, hon ska träffa sockerbetsfacket i Westgate.
Hon är desperat nog att lämna sin bubbla.
Och det, Herbert, tyder på...
Tack, min vän.
Här, dra fram en stol.
Det tyder på...
...att slutet är nära.
Jag tror att det är över för henne.
Vi kan fortfarande falla offer för hennes nycker.
Vi kan dö med hennes regim.
Men om vi överlever behöver vi en plan.
-Vi? -Jajamän. Vi, tillsammans.
Jag, med min erfarenhet som kansler och du, med din...
...koppling till folket.
Och din vision.
Ja.
-Vad skulle vi göra? -Allt. Alltihop.
-Ska vi lämna tillbaka det? -Ja.
-Lantbruk, fabriker? -Ja.
-Markreformen? -Alltihop, sa jag.
-Och vi håller amerikanerna borta. -Ja, naturligtvis.
Vad?
Jadå, det ska vi.
Vi måste förstås få bort sanktionerna först-
-och stabilisera börsen för att undvika total katastrof-
-men efter det, så ja. Då håller vi USA borta.
-Du pratar för mycket. -Ja, det kan hända.
Men varsågod, skåda in i min själ.
Jag har ingen anledning att ljuga för dig, Herbert.
Hon, då?
-Vad menar du? -Vad kommer att hända med henne?
Jag vet inte varför du bryr dig, med tanke på hur hon har behandlat dig.
Men hon får en rättvis rättegång.
Så att folk får se vem hon är och vad hon har gjort.
Att det var jag som kände deras smärta och inte hon.
Och sen...
...får hon vad hon förtjänar.
Och då försvinner hon äntligen.
Ja?
AGNES & OSCAR VI ÄR AMERIKANER
VI FINNS OCH KAN HJÄLPA ER SNÄLLA PRATA MED OSS
JAG LYSSNAR.
-Vad är det som luktar? -Gud! Det luktar som ett svins urinrör.
-Vi måste vara i Westgate. -Vill du ha lite doftolja?
Ja, tack. Tack.
Tack, älskade.
Hemskt ledsen. AC:n i bilen är inte lika bra som i palatset.
-Den står för fan på max, Nicky. -Säger du det?
Seså. Du har trots allt diagnostiserat klimakteriet förut, doktorn.
Ja, jag har väl det.
Vilket kap jag är.
Klockan är 13.00 och vi ska lyssna till kanslerns tal.
Jag vill höra mitt tal.
-Kan du höja volymen? -Höj!
Mina vänner...
Mina älsklingar.
Som jag längtar efter att få vara med er igen.
Jag vill lösa mysteriet om vad som har hänt med vår kärlek.
Vi har varit vårdslösa med den.
Taktlösa i sinnet har vi stött bort varandra.
Hetlevrade.
Men egentligen vill vi vara sammanflätade-
-likt ett spädbarn och dess mor, hud mot hud.
Så nu bönfaller jag er: Stäng mig inte ute.
Släpp in mig igen.
De verkar glada att se dig.
-Han ser glad ut. -Han är bara glad...
...för att alla vet att det var jag som kom till honom.
Ta ett djupt andetag. Men andas inte in för mycket.
Kanslern.
Silas Ganz, ordförande för sockerbetsfacket.
-Vilken ära att ni har åkt ända hit. -Nonsens.
Det är alltid roligt att få vara här i Westgate.
Hej, Westgate!
Roligt att vara här!
Första steget är att tvätta sockerbetorna.
Sen skär vi dem i småbitar. Det ska jag visa under nästa etapp av resan.
Lukten kommer från vatteninnehållet i sockerbetorna.
-Det luktar nästan lite hundbajs. -Ja.
Vi är så vana vid det nu-
-att allt som inte luktar hundbajs luktar vedervärdigt.
Vi skördar 300 000 hektar-
-och får ut lite drygt fyra miljoner ton raffinerat socker till försäljning.
Det är i alla fall vår vanliga kvot.
Men om Kina fortsätter att tränga sig in lär fabriken läggas ner till jul.
Om butikerna säljer kinesiskt socker som är hälften så billigt som vårt...
-...så köper folk så klart det i stället. -Ja, så klart.
-Vi är inte dumma. -Nej.
Om fabriken slår igen vet jag inte vad jag ska göra. Jag kan bara det här.
-Vi kanske kan få jobb i Guangzhou. -Snälla ni.
Får jag ta till orda?
Ja?
Innan jag fortsätter vill jag säga en sak.
Jag känner oerhört starkt för den stackars kvinnan och barnet-
-som gick bort under demonstrationen och...
...jag skulle vilja ta ett ögonblicks tystnad för att hedra dem.
Inom kort ska jag ge mig ut på en rundresa i landet och lyssna in folket-
-för att se till att inget mer blod spills.
Dessutom ska vi försöka hejda den kinesiska sockerimporten till butikerna.
Reformer ska sättas in för att skydda våra sockerbetsarbetares rättigheter.
Westgate kommer att resa sig igen.
Så är det. Ja.
Kansler Vernham? En liten present från oss.
Det är bara lite på skoj. En sockerbeta till palatsets trädgård.
Stort tack för dagens samtal.
Mycket resonligt.
Vi visste att ni skulle ta ert förnuft till fånga.
Givetvis.
Få bort den där stinkande jävla bajsväxten ur min åsyn, Nicky!
Få hit mr Laskin.
-Ja? -Låt oss sköta snacket.
Låtsas att det är ett familjesamtal. Du blir ändå inte övervakad där du är.
Okej.
Kansler Vernhams regim kommer att störtas. Kanske inte i morgon, men snart.
Om du stannar i palatset blir du och din son fångar där.
Ni måste ta er ut.
-Kan ni verkligen hjälpa oss? -Ja.
-Vi har kontakter som kan hjälpa er. -Jag lyssnar.
Allt vi behöver från dig är information om den inre kretsen.
Deras dagliga förehavanden, vad de äter, vilka de pratar med-
-vart de går om kvällarna. Vanor, rörelser.
Men vi kan diskutera det senare.
Det viktigaste är att få ut dig och din son.
-Jag vet inte vem ni är, sir. -Ursäkta?
Jag vet inte vem ni är.
Jag är lojal mot min kansler.
-Ni är en demon. Ring aldrig igen. -Lyssna nu. Du...
Vad har hänt med vår kärlek?
Vi har varit vårdslösa med den.
Taktlösa i sinnet...
Hetlevrade.
Stäng mig inte ute, mina älskade.
Mr Laskin.
Jag har funnit bevis för en djupt oroande konspiration.
Jag vill att ni skickar väpnade styrkor till sockerbetsfackets kontor-
-i Westgate omedelbart.
Släpp in mig igen.
Vill ni att vi ska finna bevis på en oroande konspiration?
Nej, det är ni som säger det. Inte jag.
Ni vill alltså inte att vi ska plantera vapen och pengar på fackets kontor?
Nej, det var ni som sa det. Era ord, inte mina.
Jag vill känna att ni känner mig.
Kanslern... Om ni gör det här kommer protesterna bara att spridas.
Mr Laskin. Jag vill att ni skyddar vårt land på det där särskilda sättet-
-som bara ni kan.
Snälla, snälla...
Jag vill att det äntligen ska hända.
För att...
...jag drömmer om att knulla dig.
Fan!
Fan.
Hallå!
Herbert.
Jag kan inte sova.
Jag kan...
Nej, nej.
Jag vill inte sova.
Inte?
Sen jag träffade dig...
...oavsett om jag sover i en minut, fem minuter eller en timme...
...så är det bara svart.
Förstår du? Det är tomt. Ingen dröm. Ingenting.
Okej.
Vart vill du komma?
Det är som om jag vore död och begraven.
Jag förstår dig, Herbert.
-Gör du? -Ja, det är så hon gör.
Alltså...
Hon svälter hjärnan på syre, information...
...och all slags...
...social verklighet. Det är hennes strategi.
Vad fan snackar du om?
Okej, okej.
Du är otålig.
Du vill ha förändring. Jag fattar. Det vill vi allihop.
Nej, titta på mig.
Jag älskar inte dig.
-Du behöver inte älska mig. -Jo.
Jag måste älska dig. Och jag skulle gärna göra det.
Titta på mig.
Men det gör jag inte.
Det är alltid samma sak med er, eller hur?
Jag ser dig nu.
Ni vägrar välja det som är bäst för er.
Jag ser dig.
Jag kan inte hjälpa dig, Herbert, för du vill inte bli hjälpt.
Du och din jävla bok.
Om du läste den kanske du skulle lära dig nåt.
Men din sort vill inte lära sig nåt. Ni vill inte hjälpa er själva.
Ni vill bara leva i era jävla känslor. Ni vill bara ha drömmen.
Nej. Jag vill ha henne.
Ja, visst. Slaktare!
Jaha, du. Nu har du fått hennes uppmärksamhet.
Seså. Nu går vi.
Tack vare pålitliga upplysningar från lokal och nationell polis-
-har säkerhetsmyndigheten avslöjat en omfattande konspiration-
-inom den nationella fackföreningen för sockerbetsodlare.
Stora vapenlager och ansenliga reserver av amerikansk valuta-
-hittades på ordförande Silas Ganz kontor under en razzia sent i går kväll.
Kanslern kommenterade avslöjandet så här:
"Hela proteströrelsen i Westgate"-
-"har konspirerat med amerikansk underrättelsetjänst i flera månader"-
-"i ett försök att störta mig."
Ut med Vernham!
Radikala i Westgate svär att hämnas gripandet av Ganz-
-och militära källor varnar för en utdragen kamp-
-mot beväpnade destruktiva rebeller.
Ut med Vernham!
-Nu kommer våldet att eskalera. -Vi får hoppas det.
Om jag angriper fredliga demonstranter är jag ett monster.
Om jag bekämpar beväpnade rebeller är jag en beskyddare.
-Agnes? -Ja.
-Vi måste ta fram nya regler. -Naturligtvis.
Ingen västerländsk elektronik i palatset, bara kinesisk.
Palatsets boende stannar inom palatsets murar, även du och Oskar.
Nu är det allvar.
Vad gör vi om det händer nåt akut med Oskar?
Det här är akut. Är du helt jävla döv? Vi kan stå inför ett inbördeskrig.
Jag ska ha Oskar hos mig hela tiden. Min familj riskerar nu att mördas.
Ja, kanslern.
-Det ordnar sig, Agnes. -Ja, kanslern.
Tror du mig inte?
Jag vill knulla dig.
Hallå!
Sluta inte. Fortsätt.
-Kom. -Leni...
Titta inte dit. Titta inte.
Hitåt.
Följ med här.
Leni!
Vad ska du göra i den kommande striden för att upprätthålla vår livsstil?
För att bevisa din kärlek?
För det är som vår kansler säger: Endast kärleken kan rädda oss.
-Utan kärlek är vi förlorade för alltid. -Ja!
Översättning: Hanna Måhl Åsberg