Herberte?
Sagni se. Sagni se.
Ne, Herberte, ne mogu.
Gdje smo?
Čekaj da razmislim.
Dobro, ne možemo ostati. Moramo ići.
Moramo odmah otići.
Ne, ne.
Da, moramo odmah otići. -Ne, ne.
Ne, ne.
Hajde. -Ne mogu. Ne mogu.
Ne!
Ne mogu biti u ovom stanju kad postojim ili ne postojim,
kao da preživljavam! -Dođi. Slušaj!
Ne, jebemu! Slušaj ti mene! Ja... Moram...
Vraćamo se onome što sam bila! -Ne, idemo.
Slušaj me! -Jebi se!
Tvoja je vlada pala! -Makni se s mene! Makni se!
Gotovo je!
Shvaćaš li? -Ne.
Ljubavi, pogledaj me. Gotovo je. -Ne.
Makni se s mene, šupku!
Ne!
Pogledaj me, ljubavi.
Više nemaš moć. Razumiješ li?
Herberte! -Sad si...
Sad si u mojem svijetu.
Vojnik sam. Dobro?
Želiš li preživjeti,
moraš me slušati. Dobro? -Da.
Uzmi me za ruku. -Da, shvaćam.
Razumiješ li, ljubavi? -Da, ljubavi. Da.
EUROPA
REŽIM
Od sada moraš razmišljati kao vojnik. Dobro?
Dobro? -Dobro.
Nikad se nećemo dragovoljno predati.
Ako nas zarobe,
učinit ćemo sve da im se odupremo i pobjegnemo.
Budi mi blizu.
Dobro? -Dobro.
Ali ako nabavimo kamere ili dobijemo pristup društvenim mrežama...
Ne, gotovo je s tim sranjima!
Ali da me moj narod vidi...
Nitko te ne smije vidjeti. Prijavit će nas.
Moramo te izvući. Shvaćaš?
Dobro.
Kina. Pa da.
Kina. Uvijek su bili dobri prema meni. -Zaboravi!
Kina je ondje. Mi smo ovdje.
Hajde, hodaj.
Onda Rinnburg.
Ondje je najveće uporište mojih lojalista. Pregrupirat ćemo se i konsolidirati.
Rinnburg je na drugoj strani zemlje.
Pješice smo i love te.
Onda nađimo aerodrom. -Vjerojatno su ih zauzeli.
Neka nas avion pokupi.
Zaboga, zašto je tako jebeno teško? Nabavimo avion...
Kako, Elena? Kako?
Ne znam, jebemu. Samo učini tako.
Što je to?
Vernhamičin režim poražen je.
Ova je država vaša.
Zanemarite svaku obavijest koja kaže drukčije.
Vojska Pokreta otpora Westgatea uskoro će preuzeti sve službe.
Jebem ih sve!
Jebem ih sve zbog ovoga što su mi učinili!
Pizde! -Zašuti! Zašuti!
Nicky.
Nicky. Nicky.
Znam gdje je. Znam gdje je u Švicarskoj.
Da, tako je.
Nađimo telefon, nazovimo ga i poslat će pomoć.
Da, tako je, Herberte. Imamo plan.
Tako je. Samo moramo naći telefon.
Gdje smo?
Ne znam.
Sagni se. Sagni se.
Drži se uz mene.
Dolje. Brže.
Moj je narod u blizini. Znam to.
Moramo ti naći zaklon, Elena. Idemo.
Hoćemo li pokucati? Znaju tko sam. Ne mi mogu ništa odbiti.
Što... Što je to?
Vojska! Herberte, to su naši. To su...
Ovo je upozorenje za policijski sat.
Ne možemo jamčiti sigurnost onima koji budu vani poslije 21 h.
Oni koji skrivaju Elenu Vernham ili članove njezina režima
bit će uhićeni ili na mjestu ubijeni.
Usluge mobilne telefonije neće raditi do daljnjega.
Nema usluga mobitela.
Zaboravi na to.
Možda fiksna linija. -Elena, pogledaj me.
Ako nađemo nekoga... -Elena, pogledaj me.
Moramo ti naći sklonište
i mjesto gdje ćeš se skriti, a gdje nitko ne dolazi.
Shvaćaš li? -Da.
Nema hrane, vode, ničega.
Samo proklete knjige poezije.
Rekla sam Nickyju da je to beskoristan žanr.
Osamdeset riječi pijanog baljezganja o vrbi.
Elena.
Što je?
Jesi li zaista kanila to učiniti?
Što?
Imenovati me kancelarom.
Naravno.
To je bio plan, zar ne?
Je li?
Pokrenuli smo to, zar ne?
Rekla sam.
Nisi rekla. Oklijevala si.
Jesam li? -Jesi.
Ne, ja... -Nemoj se pretvarati, jebemu.
Herberte.
Pogledaj me i reci mi bih li te izdala.
Reci ti meni.
Reci mi.
Nikad te ne bih izdala.
Dobro.
Dođi.
Smiri se.
Ne mogu se skrivati u sjeni.
Moraš.
-Ne mogu. Moram nešto učiniti.
Moji su ljudi ondje. Pomoći će mi.
Molim te, moramo nekoga pronaći.
Dobra večer, prijatelju. Sretan Božić.
Oprostite, jesam li...
Ne, nisi ni u kakvoj nevolji. Nisi.
Slušaj, možeš li povesti prijateljicu i mene?
Već kasnim. Policijski sat je. -Ne, ne idemo daleko.
Ceste nisu sigurne, a moj je dom uništen.
Pokušavam doći do brata.
Pogledaj me. Božić je. Daj.
Dobro.
U redu. Evo moje prijateljice. Slušaj.
Gospode! -Idemo kamo god ideš ti.
Ne, ne, slušajte... -Ne, ne.
Kako se zoveš, dragi? Kako se zoveš?
Kako se zoveš?
Gregor. -Gregor. Gregor.
Slušaj me, govorim ti kao kancelarka.
Ne brini se za policijski sat ni ceste.
Utišaj taj glas u glavi, Gregore. Znaš da mi možeš vjerovati?
Kad ovo završi, a vrlo brzo hoće, svi će izgovarati tvoje ime.
Hoće. Reći će: Gregor je čovjek koji ju je povezao.
Spasitelj. Lađar. Znaš?
Gregore, slušaj me.
Što god budeš u budućnosti želio za sebe i svoju obitelj, dobit ćeš.
Bit ćeš junak.
A junake uvijek pamtimo, zar ne?
Imaš li mobitel? -Junaci posuđuju mobitel!
Prijatelju, čekaj!
Sranje! Sranje!
Stanite, stanite! -Elena!
Elena!
Jebemu. Šalite se?
Hoćete li pomoći kancelarki?
Ja? Naravno. A kamo idete?
K vama, ako biste bili tako ljubazni.
Gospođice, ja... To bi bilo...
To je najveća čast... -Elena.
Jebemu, i vi?
Zaustavimo nekoga drugog.
Ne, ne. Ne, gospodine, ne.
Skupniče, moj skupniče, vaš sam čovjek. Jesam.
Da, on je naš čovjek. -Pijan je.
Ulazi u auto i ne žali se.
Jeste li sigurni da znate voziti?
Najbolji sam vozač u istočnom Ganzu.
Za svog anđela.
I vječno sam vam zahvalna, gospodine.
Zaboga, kako je ovo moguće? Kako to da ste sa mnom?
Gospodine, je li kod vas sigurno?
Jest, sigurna je to kuća.
Vrlo je čista, gospodine. Nazdravit ćemo za Božić. Da.
Slušajte, dragi, kako se zovete?
Tomas. Zovu me Pijetao, ali možete me zvati kako želite.
Ondje! Gledajte!
Tomase, imate li možda telefon?
Da, imam. Kod kuće. Možete zvati koga želite.
Neka vozi. Pusti ga. -Molim vas...
Samo gledajte cestu.
Posve sam vam predan, slatki moj anđele.
Rekli ste da živite u kući. -Živim.
U velikoj, lijepoj kući s jebenim debelim susjedima.
Ne, previše je javno.
Ne brinite se.
Živim sam.
Povest ću vas gore. Ali pričekajte malo.
Donijet ću vam odjeću, može? Da se možete prerušiti.
Dobro? Evo, došli smo. -Da. Dobro.
Uspjeli smo! -Jesmo.
Uspjeli! -Jesmo. Bravo, Tomase.
Bravo. -Draga moja.
Da, dragi moj.
A, u vražju mater!
Ne vjerujem mu. Sve će sjebati.
Ne, upravo njega trebamo.
Savršena je budala koja će sve učiniti za mene.
Bivša kancelarka Elena Vernham postala je bjegunka.
Ako imate informacije o tome gdje je,
odmah je prijavite i čeka vas nagrada.
Lojaliste nećemo tolerirati.
Vernhamičini pristaše gube podršku.
Bivša se kancelarka ne može skriti.
Naći ćemo je i suditi joj.
Ne moraš slušati te laži.
Sranje!
Herberte, što je?
Bok, dame. Kako život?
Bok.
Evo. Ovo je moje.
Izvolite. Izvolite.
Ovo je lažno krzno moje pokojne majke. Debela pizda.
Bog vas blagoslovio, dragi.
Ne, vi ste moja draga. -Ne, Tomase...
Naš anđeo čuvar.
Glavu dolje.
Na čijoj su strani ti ljudi?
Ovdje? Na svačijoj. Svugdje su na svačijoj.
Hajde, požurimo se.
To su samo ljudi.
Uđite. Uđite.
Hvala vam najljepša, Tomase.
Pamtit će vas kao čovjeka koji je spasio naciju.
Hoće li? -Hoće.
Mislim da bi mi se to svidjelo. Bi.
Slušaj, ne smiješ nikome reći da je ovdje. Jasno?
Nikome. -Naravno.
Samo sam rekao majci.
I tati.
I bratu, i sestri, i pimpeku sestrina brata.
Da si samo vidite lica!
Šalio sam se!
Požuri se.
Evo.
Evo nas. -Uđite.
Poznaješ li tu ženu? -Koju?
Onu preko puta. -Gretu?
Rado bi me poznavala.
Odmjerava mi tintilinića kao da je puding.
Zaboga. -Vjeruješ li joj?
Naravno. Vjerujem joj do jaja.
Tomase, dušo? -Da?
Rekli ste da možda imate telefon.
Da, da, imam. Ovdje je.
Želite li vinjak? Hoćemo li nazdraviti?
Rado bih nazdravio. -U ovoj sobi. Ovdje.
Herberte, Herberte. -Samo uđite.
Je li... Radi li? -Izvrstan telefon, vidjet ćete.
Tomase...
Ne.
Ne, Tomase. Čini se da su se vrata zaključala.
Prokleta prasice!
Visjet ćeš poput kobasice! Samo čekaj!
Ne, ne, Tomase!
Otvori vrata!
Ne, ne! Zahtijevam da odmah otvorite ova vrata!
Tomase! Tomase, ne! Tomase!
Jebemu! Tomase! -Moj Tomase, ljubavi, anđele.
Zovem rođaka u Službi sigurnosti.
Gospode, Herberte, moramo naći...
Demonska si kuja! -Otvori vrata! Otvori!
Osudit će te na pakao! -Gade! Uzeo si mi pištolj!
Ubila si moju zemlju, a sad ću ja ubiti tebe!
Otvori vrata!
Ubit ću te!
Jebemu!
Herberte! Zaboga, zaboga! -Makni se! Makni se!
Joj, Herberte!
Prijatelju, pogodi tko je u mojoj sobi.
Rekao sam ti! -Herberte!
Što je?
Je li... Je li gotovo?
Nije. Naći ćemo izlaz, kao i uvijek.
Ne, ne. -Da!
Umrla sam. -Nisi!
Umrla sam. -Nisi! Prestani!
Umrla sam! Zašto jednostavno ne bih... Zašto ne bih umrla, jebemu?
Prestani! Elena, što radiš? -Ne mogu.
Ne.
Pogledaj me. Pogledaj me.
Elena, molim te, obećaj mi da to nećeš nikad učiniti. Obećaj.
Stižu!
Jebeni divljaci! Svinje! -Začepi! Ubit ću te!
Ukrala si nam novac. -Jebemu!
Vrati nam novac!
Herberte.
Ne. A tako sam ih voljela. -Za ovo si ti kriva!
Herberte. -Ti si kriva!
Baš sam ih voljela. -Plesat ću ti na grobu!
Ne.
Ne, ne, ne. Ne razgo... Ne razgovaram...
Ne razgovaram s izdajničkim špijunskim pizdama.
Zabilježi: Bivša kancelarka odbija civilizirani dijalog.
Gdje je optužnica?
Zahtijevam dokument koji dokazuje legitimitet ovoga,
ali nemaš ga.
Vodite je. On ostaje.
Ne miči se! -Ne! Nemoj ga ozlijediti!
Elena, ne razgovaraj s njima! -Ako ga ozlijediš, ubit ću te.
Slušaj me! Nemoj im ništa reći!
Nemoj ga ozlijediti! -Elena!
Odrezat ću vam svima jaja škarama!
Elena! -Herberte!
Elena!
Sad ćeš odgovoriti na naša pitanja.
Ne, neću.
Zabilježi: Bivša kancelarka odbija odgovoriti na pitanja naroda.
Reci mom narodu
da ću odgovoriti pravim predstavnicima radničke klase u parlamentu.
Parlament je raspušten.
Parlament mogu raspustiti samo ja.
Služba sigurnosti Pokreta otpora Westgatea
osnovala je novo vrhovno vladajuće tijelo,
Frontu nacionalne slobode.
Frontu nacionalne slobode?
Nitko ne zna što je to. Ovo je sprdnja.
Pročitat ćemo tvoje zločine. -Nisam počinila nikakve zločine.
Optužena Elena Vernham počinila je sljedeće zločine.
Optužena? Prokleti balavci! -Djelovala je kršeći ljudsko dostojanstvo,
despotski i zločinački.
Ubila je bivšeg kancelara Edwarda Keplingera
i kupovala luksuznu hranu iz inozemstva,
dok je narod jeo 200 g namirnica na dan. -Laži!
Apsolutne neosnovane laži.
Međunarodna vladajuća tijela sve bi ih opovrgnula.
Jadni, prljavi mali gadovi. -I zločin genocida.
Haluciniraš.
Jesi li čula optužbe i razumjela ih?
Ne, nisam razumjela nijednu riječ. Ne. -Odgovori mi.
Slušaj me, psihotična luđakinjo!
Pokušao sam!
Neprekidno sam pokušavao tvoj oštećeni um izvesti na pravi put,
ali nikako nisi slušala!
Govorila si o plijesni i menopauzi
i molila tatu da te ševi dok nisi došla ravno u pakao.
Pa je došlo vrijeme
da platiš cijenu i odgovaraš za svoje zločine.
Ne. Ti ćeš odgovarati za veleizdaju
i odvući ću tvoje truplo u raspadu do palače.
Što joj činiš?
Ne, odmah ćeš me odvesti k njoj. Hajde.
Znaš li što je učinila?
Izdala te. -Jebi se.
Želi ti učiniti život paklom.
Svoje je grijehe pripisala tebi.
Koljač me natjerao na to.
Ali nas dvojica znamo istinu.
Nije baš sva svoja.
A otac?
Bog zna što joj je radio.
Navodno joj je gurao pimpek u usta.
Začepi! Začepi!
Nisam siguran, ali nije važno.
Nema joj pomoći.
Iskoristila te da joj podigneš ego, a država umire.
Ubija nas!
Tisuće, posvuda.
Očeve, majke, sinove. Radni narod. Tvoj narod.
Ni zbog čega.
Zbog ponosa.
Znaš da je to istina, zar ne?
Oduvijek mislim da znaš.
Neću te mučiti.
Nisam došao ništa izvući iz tebe.
Ali sve sam gledao.
Svi mi smo gledali.
Kako te povrijedila.
Prevarila.
Ponizila.
Kako te strpala u kavez, mučila i prikazivala to kao ljubav.
Uvjerila te da je to neka duboka, drevna veza bez koje bi bio izgubljen.
Svima nam je to činila.
Bili smo zarobljenici njezine ljubavi.
Ali gotovo je.
Došlo je vrijeme da je se odrekneš.
Javno.
I spasiš sebe.
Što se događa?
Zahtijevam znati što se događa.
Ono što smo očekivali.
Tvoj te veliki vol napustio.
Rekao je da si mu zatrovala um.
Što kažeš?
Nikad to ne bi rekao.
Svi su te napustili, Elena.
Sama si.
Nemaš izbora. Surađuj.
Reći ćeš narodu istinu.
Javno ćeš priznati zločine na televiziji.
Na televiziji? Naravno.
Trebaš me, zar ne?
Ne trebam, kancelarko.
Zato sam živa.
Ne.
Vjerujemo u načelo pravnog prijelaza vlasti.
I trebaš me da uvjerim ljude u to, svinjo.
Nemaš dovoljno pristalica, praščiću?
Naprotiv. Uvjeravam te.
Nemaš većinu, zar ne, praščiću?
Milijuni mojih pristalica u Rinnburgu i planinama
tebi i tvom Frontu nacionalne slobode
nikad neće dati ovlasti.
Ni Amerika nije stala uz tebe.
Hajde, priznaj.
Imamo svu podršku koju trebamo.
Da je tako, spalio bi mi kosti i skidao presvlake s namještaja.
Slušaj! Zapovijedam ti da surađuješ!
Ne možeš ništa zapovjediti ni svom psu.
Dobro.
Što se događa?
Što je to?
OPASNOST PLIJESAN
Ne!
Pomoći ćeš mi, zar ne? -Da!
Hoćeš li? -Hoću, hoću, da!
Danas?
Mora biti danas!
Da! Da, da!
Zabilježi: Bivša je kancelarka pristala na suradnju.
Slušaš? -Slušam.
Evo kako ćemo.
Izvući ćemo te. Dobro? -Dobro.
A onda ćemo te odvesti u parlament.
Ući će reporteri televizijskih postaja
i priznat ćeš narodu svoje zločine.
Slažeš li se?
Slažem, da. Da.
Zabilježi: Bivša kancelarka priznaje zločine i želi priznati.
Sve ćemo to prema pravilima.
Sve će biti prema zakonu jer nismo koljači.
Nismo. -Služimo Ustavu.
Dođi.
Osloni se na mene, Elena.
Najprije ćemo te dotjerati, da izgledaš pristojno.
Ne želim te poniziti, Elena.
I sa skupnikom Zubakom postupit ćemo pravedno i prema zakonu.
Baš kao i s tobom.
Kad priznaš...
Čisto!
Idemo! Idemo!
Premjestit ćemo vas.
Maknite se.
Ne, ne!
Sjednite!
Ne!
Gdje smo?
DOLJE VERNHAMICA
Što...
Kamo...
Kamo me vodite?
Letimo li?
Letimo li kamo?
Hajde, idemo!
Izlazi! Odmah! -Idemo!
Idemo!
Hajde! Idemo! -Maknite se!
Idemo! Maknite se!
Maknite se s puta! -Idemo!
Maknite se!
Jesi li dobro? Jesu li te ozlijedili?
Nisu.
Kako... Što...
Gdje smo?
Ne znam.
Amerikanci su. Amerikanci su. Znam to.
Nisam im ništa rekao. Nisam te izdao.
Ne! Herberte! Herberte! -Elena! Elena!
Herberte! Herberte! Ne!
Što?
Dobro.
Dobro. Moje duboke isprike zbog neugodnog prijevoza.
Jesi li dobro, kancelarko?
Što to govorim? Sigurno si iscrpljena.
Što... Što... Što je ovo?
Jesmo li sami?
Jesmo li... -Izvoli, sjedni.
Je li gotovo? Je li?
Ako je, zahtijevam da me odmah odvedeš do palače.
Ako nije gotovo, moram u Kinu.
Moram doći do Kine uz jamstvo o neizručivanju.
Shvaćaš li? To mi odmah treba, Emile.
Zahtijevam... Odmah to trebam.
Kancelarko, sjedni, molim te.
Zaboga, što reći?
Mučno mi je od onoga što su ti učinili.
Kakvo poniženje.
I nezahvalnost.
Nezamislivo.
Reci mi što se događa.
Jesam li živa? Jesam li mrtva? Što je ovo?
Gdje smo?
Bjesni građanski rat, ali još nitko nije pobijedio.
Neizvjesno je.
Pobunjenici su osvojili teritorij, ali nisu osigurali prevlast.
Tvoji lojalisti drže rudnike, planine i većinu vojske,
ali sve je tako neodređeno.
Ostao sam neutralan. Biranje strane loše je za posao.
Ali vidim da situacija zahtijeva vlast.
Trebaju osjećaj da je netko stvaran na vlasti.
Netko tko zna što radi.
Poznato lice.
Dobro.
Pa...
Onda ne smijemo gubiti vrijeme. Emile, slušaj me.
Ne, slušaj ti mene.
Znaš što radiš,
ali vjerojatnost da ćeš se dugoročno održati mikroskopske su.
Posve si odsječena, poput djeteta na splavi.
Trebaš tampon.
Ne prijatelja ni očitog saveznika,
nego dobru, snažnu branu koja će zaustaviti nalet govana.
Da. Kinu.
Ne, ne. Previše si rizična za njih.
I shvatio sam koliko su opasni za ove prostore.
Jesi li? -Jesam.
A i ti bi trebala.
Zapad bi bio vrlo sretan da ovdje ima obranu,
nekoga tko može oštro razgovarati s Kinom.
S našim resursima i novootkrivenim kobaltom...
Ne, ne. Ne vjerujem im.
Nije neuobičajeno promijeniti stav.
Ne javno, naravno,
ali kad se dogodi tajno,
skrivenim ćeš putovima dobiti financijsku potporu
koja će ti pomoći u borbi za prevlast.
Prioriteti će se neprimjetno promijeniti, sankcije popustiti,
doći će nova vlast u Bijeloj kući
i nekako ćemo uspostaviti stare odnose.
Što misliš, Judith?
Bi li nova administracija to odobrila?
Možda.
Ako vidimo promjene i dobijemo jamstva.
Da, promjene.
Što kažeš, Elena?
Za sada ćemo ostati na tome. Odjavljujemo se, ali hvala.
Moraš se srediti, a onda pregovarati dalje.
Ovdje je sigurno. Sobe su sigurne.
Zrak je čist.
Postoji još nešto, kancelarko.
Naravno, morat ćeš ga se riješiti.
Koga? -Vas dvoje ne možete opstati.
Problemi su počeli s njime, pa će i završiti.
Sigurno si svjesna toga.
A ako ne pristanem?
Ne moraš.
Čini kako želiš.
Ovdje si ti glavna.
Bilo kako bilo, osvježi se.
Pomiri se s time.
A onda ćemo sve dogovoriti.
Što se događa, Elena?
Herberte, sjedni. Molim te.
Reci mi što se događa.
Oni...
Herberte, Amerikanci su se udružili s Bartosom
i žele nam oduzeti državu.
Žele da kleknem i pomognem im.
Što si im rekla?
Ljubavi, ja... -Elena, nemoj mi lagati.
Ne, ne.
Na što si pristala? -Ni na što. Ni na što.
Nisam pristala ni na što.
Ne mogu nas razdvojiti. Ne mogu, zar ne?
Herberte, reci. Reci mi to.
Ne mogu nas razdvojiti.
Tako je. Tako je. Imam plan.
Borit ćemo se protiv njih.
Borit ćemo se do smrti. Ti i ja zajedno.
Da, u početku ćemo se pretvarati da pristajemo, ali samo nakratko.
A kad nam okrenu leđa,
pokrenut ćemo protunapad s našim ljudima.
Zatvorit ćemo Bartosa zbog njegovih zločina i zaplijeniti mu sredstva,
koja ćemo razdijeliti siromašnima.
A onda...
Onda ćemo je izgraditi.
Opet ćemo je izgraditi.
Od naše zemlje.
Ti i ja učinit ćemo to zajedno. Naš san zauvijek će trajati.
Herberte.
Borit ću se do smrti.
Da.
Volim te.
I ja tebe.
Sigurno si umoran.
Da, bilo je naporno.
Sad možeš spavati, ljubavi.
Znam.
Spavat ćemo i sanjati.
I sve će ovo nestati.
Što je?
Ne znam.
Toliko se moraš truditi da ostariš.
Sve te godine.
A onda, jednog dana,
ostvare se tvoji najgori strahovi
i opet si dijete.
Herberte?
Drago mi je što smo se upoznali.
I meni.
Trebala sam te.
Zaista.
Onako je kako si rekla kad smo se upoznali.
Suđeni smo jedno drugome.
Bojim se.
Nemoj.
Ovdje sam.
Tu si, ljubavi.
Hvala.
Karla samo želi provjeriti
želiš li još lososa na jelovniku večeras. Želiš?
Da, može.
Prekrasna, zgodna dama.
Ovo ti je deveti Dan pobjede.
Zaboga. Koliko godina.
Da, znam.
Moram reći da djeluješ zaista snažno, ljubavi.
Hvala.
Ne, zaista.
S obzirom na... Znaš.
Što?
Ono nezgodno razdoblje.
Annus horribilis.
Da.
No katkad se pitam
što je sve to bilo.
Sve...
Sve to.
Malo sam posrnula.
Dobro.
Dragi moji.
Kakva veličanstvena večer.
Tako mi je drago što ste mi se pridružili na proslavi Dana pobjede.
No prisjetimo se puta koji nas je doveo ovamo.
Kao što znate, naša je ljubav bila na kušnji.
Naša je vjera u naš način života gotovo bila uništena.
Sad znamo koje su nas mračne sile gurnule na taj put.
Keplinger i radikalna ljevica,
korumpirana Služba sigurnosti
i kineska prijetnja.
I sad pokušavaju destabilizirati Europu totalitarnim gospodarstvom
i kancerogenom 5G tehnologijom.
Da, i neki ljudi u mojoj vladi sudjelovali su u tome.
Cijenila sam ih,
a oni su vjerovali da zastupaju interese
radničke klase.
No na kraju se ispostavilo da im ne smijemo vjerovati.
Zahvalna sam da sam uspjela vidjeti njihovo pravo lice
prije nego što je bilo prekasno.
Srećom, spriječili smo katastrofu.
Ali sad smo na pragu zore novog doba.
I nove Europe.
Danas možemo gledati na svoje nekadašnje podjele i neslaganja
i ne doživjeti ih kao pogreške, nego kao prilike za učenje.
To su prilike za iscjeljenje i rast.
Velika mi je čast voditi vas na ovom putu.
Bez vas nisam ništa.
Vi ste me učinili time što jesam.
Zato svi budite blagoslovljeni.
I neka bude blagoslovljena naša ljubav.
Zauvijek.
Volimo vas!
Prijevod: Ana Babić