Herbert?
Zostaň tam, zostaň tam!
Nie, Herbert, ja nemôžem.
Kde to sme?
Rozmýšľam!
Nemôžeme tu byť, musíme odísť.
Musíme hneď ísť preč.
Nie, nie.
- Áno, musíme ísť hneď preč. Poďme! - Nie, nie.
Nie.
- Poďme. - Nemôžem, nemôžem.
Nie!
Nemôžem byť v takomto stave bytia a nebytia zároveň, ako by som bola
- len ženská, ktorá prežila. - Poďme! Počúvaj ma!
Nie, ty počúvaj mňa! Musím ísť. Musím.
- Vraciame sa späť! - Elena, nie, poď sem!
- Hej! Počúvaj ma! - Pusti ma!
- Tvoja vláda padla! - Pusti ma!
Hej! Hej!
Hej! Je koniec!
- Rozumieš? - Nie!
- Láska, pochop to! Je koniec. - Nie.
- Choď zo mňa, ty čurák! Nie!
Hej. Pozri sa na mňa!
Už nemáš žiadnu moc, rozumieš mi?
- Herbert... - Už si v...
Si v mojom svete.
Ja som vojak. Áno?
Chceš prežiť,
- tak ma počúvaj. - Áno.
- Chytíš ma za ruku. - Áno. Rozumiem.
- Láska. Rozumieš? - Áno, láska. Áno, láska.
EURÓPA
Odteraz budeš rozmýšľať ako vojak.
- Áno? - Áno.
Nevzdáme sa dobrovoľne.
A keď nás chytia,
budeme odporovať a snažiť sa utiecť.
Drž sa bližšie.
- Áno? - Áno.
Áno. Ale keby sme zohnali kameru alebo dali niečo na internet, určite...
Prestaň s tými sračkami!
Ale keby ma môj ľud mohol vidieť, tak...
Nikto ťa nemôže vidieť, nahlásili by nás.
Musíme ťa dostať von, chápeš?
Preč!
Čína. To je ono.
- Čína. Čína bola vždy ku mne dobrá. - Zabudni!
Čína je ďaleko. My sme tu!
Poď so mnou! Poď!
Tak potom Rinnburg.
Áno, tam som vždy mala najväčšiu podporu, preskupíme sa tam a získame posily...
Rinnburg je na opačnej strane krajiny.
Ideme peši a pátrajú po tebe.
- No tak nájdime letisko. - Aj to už asi obsadili.
No tak nech po nás niekto pošle lietadlo,
bože, prečo je to také ťažké? Nech po nás pošlú lietadlo...
Ako, Elena? Ako?
No a čo ja, kurva, viem? Tak to sprav ty!
Čo je to?
„Vernhamovej režim bol úplne porazený.
Krajina je vaša.
Nevšímajte si každého, kto hovorí opak.
Verejné služby čoskoro obnoví Provinčná armáda odporu.“
Nech sa pojebú!
Nech sa smažia v pekle za to, čo mi spravili.
Drž hubu! Drž hubu!
Nicky.
Nicky. Nicky.
Ja viem, kde je. Ja viem, kde vo Švajčiarsku býva.
To je ono.
Stačí nájsť telefón, zavolám mu a on nám pošle pomoc.
Áno, to je ono, Herbert, už máme plán.
To je ono. Áno, len musíme nájsť telefón a potom...
Kde to sme?
Čo ja viem?
Skrč sa, skrč sa!
Drž sa pri mne!
Rýchlo!
Môj ľud je nablízku. Ja to viem.
Musíme ti nájsť úkryt, Elena. Poďme!
Tak, teraz iba zaklopeme? Keď ma uvidia, isto ma prichýlia.
Čo to je?
Armáda! Herbert, ale nie, ale to sú naši, to sú...
Je nariadený zákaz vychádzania.
Nemôžeme zaručiť bezpečnosť ľudí, ktorí budú vonku po deviatej večer.
Každý, kto ukrýva Elenu Vernhamovú alebo člena Vernhamovej režimu,
bude zadržaný alebo zastrelený.
Služby mobilnej siete zostávajú zatiaľ nefunkčné.
Nedá sa telefonovať.
Na to zabudni.
- Zavoláme pevnou linkou. - Elena, počúvaj!
- Nájdeme niekoho, kto... - Elena, počúvaj ma!
Musíme ti nájsť úkryt,
kde ťa nikto nikdy nebude hľadať.
- Rozumieš mi? - Áno.
Žiadne jedlo, voda, nič.
Len vydrbané knižky s básničkami.
Vravela som Nickymu, že je to zbytočný žáner.
Osemdesiat slov ožraleckých drístov o bahniatkach.
Elena.
Čo?
Chcela si to naozaj urobiť?
Urobiť čo?
Zo mňa kancelára.
Ale samozrejme.
Veď sme sa tak predsa dohodli, nie?
Vážne?
Už sa to malo stať, nie?
Ja som to povedala.
Nepovedala si to. Váhala si.
- Vážne? - Áno, vážne.
- Nie, ja... - Na mňa to, kurva, už nehraj!
Herbert.
Do očí mi povedz, či by som ťa zradila.
To povedz ty mne.
Hovor!
Nikdy by som ťa nezradila.
Nezradila by som ťa.
Tak fajn.
Ticho! Ticho!
Nemôžem sa predsa takto skrývať.
Ale musíš.
Nemôžem. Ja niečo musím predsa spraviť.
Môj ľud ma čaká vonku. A pomôže mi.
Prosím, musíme niekoho nájsť.
Ahoj, kamarát. Šťastné a veselé.
Pardon, niečo som...
Nie, nie, nie. Nemáš problém, nemáš žiaden problém.
Počuj, počuj, mohol by si ma s priateľkou zviesť?
- Už aj tak meškám a už je deväť... - Nie, nie je to tak ďaleko.
Je to nebezpečné a môj dom zničili.
A chcem sa dostať k bratovi.
Počúvaj ma, počúvaj ma, počúvaj ma! Sú Vianoce. No tak!
Dobre.
Fajn? To je moja priateľka. Počuj!
- Kriste! - Pôjdeme tam, kam ty.
- Nie, nie, počuj, kamarát... - Nie.
Ako sa voláte, drahý môj? Ako sa voláte, drahý môj? Ako sa voláte?
Vaše meno?
- Gregor. - Gregor. Gregor.
Počúvajte. Hovorím to ako kancelárka.
Kašlite na zákaz vychádzania, na vojnu.
Umlčte ten hlas v hlave, Gregor. Viete, že mi môžete veriť. Áno?
A keď sa toto skončí už čoskoro, budú hovoriť vaše meno.
Budú. Povedia: „Gregor, ten ktorý ju odviezol,
záchranca, prievozník.“ Viete?
Gregor, Gregor, počúvajte!
Budete môcť robiť všetko, čo chcete. O vašu rodinu bude dobre postarané.
Vy budete hrdina.
A my na hrdinov nikdy nezabúdame, však nie?
- Máš mobil? - A hrdinovia požičiavajú mobily!
Kamarát, stoj!
Doriti! Doriti!
Elena!
No, kurva, to má byť vtip?
Pomôžete kancelárke?
Ja, pani? Ale áno, áno, kam by ste chceli ísť?
No, k vám domov! Budete taký milý?
Pani, ja... ja som, to by bola
- tá najväčšia pocta, no, kurva... - Elena.
Toto je ale deň!
Počkáme na ďalšieho.
Nie, nie, nie, pane. Nie.
Desiatnik, desiatnik, ja som váš človek. Ja som váš človek.
- Áno, je to náš človek. - Je opitý.
Je to náš človek. Nasadaj!
Určite viete šoférovať?
Vezie vás najlepší šofér vo Východnom Ganzi.
Ste môj anjel.
A za to máte moju nehynúcu vďačnosť, pane.
Bože môj, ako je toto možné? Ako to, že ste so mnou?
Pane, váš dom je bezpečný?
Áno, dom je bezpečný.
A mám tam veľmi čisto, pane. Dáme si vianočný prípitok.
Počujte, ako sa voláte, drahý môj?
Som Tomas. Volajú ma Kohút, ale volajte ma ako chcete.
Pozeraj tam! Pozeraj tam!
Tomas, počujte, nemáte náhodou telefón, Tomas?
Ale áno, mám telefón doma. Chcete si zavolať?
- Nechaj ho šoférovať. - Môžete, prosím, páči sa.
Teraz sa radšej venujte ceste!
Ja som celý váš, ste môj anjel.
- Vy nebývate v dome? - Ale áno, pane.
Vo veľkom krásnom dome aj s mojimi vydrbanými susedmi.
Príliš veľa ľudí.
Nebojte sa pane.
V mojom byte som iba ja.
Vezmem vás hneď hore. Len tu najprv počkajte.
Ja donesiem niečo na prezlečenie, aby sme vás ukryli. Áno?
- Dobre? Fajn? Už sme tu. - Áno. Dobre.
- Došli sme! - Áno.
- Došli sme. - Došli. Áno, Tomas.
- Výborne. - Láska moja!
Áno, láska moja.
Kurva, doriti!
Neverím mu. Dodrbe nám to.
Nie. Presne takéhoto chceme.
Je to nádherný dokonalý idiot a urobí pre mňa všetko.
...bývalá kancelárka Verhnamová je na úteku pred spravodlivosťou.
Ak máte informácie o tom, kde sa nachádza,
okamžite to nahláste a dostanete odmenu.
Jej stúpencov nebudeme tolerovať.
Prívrženci Vernhamovej strácajú podporu.
Bývalá kancelárka sa už nemá kde skrývať.
Nájdeme ju a budeme súdiť.
Tie klamstvá nemusíme počúvať.
Doriti!
Herbert, čo sa deje?
Nie je vám zima, páni? Mám pre vás oblečenie.
Majte sa!
Prosím. Moje veci.
Pre vás aj pre vás.
Falošná kožušina mojej mŕtvej matky. Rašple starej.
Ďakujem, láska moja. Ďakujem.
- Nie, vy ste moja láska. - Nie, Tomas...
Vy ste môj strážny anjel.
Drž hlavu dole!
Na koho sú tu ľudia strane?
Tu? No každý na niekoho iného. A všade je to rovnaké.
Poďme, rýchlo!
Ľudia sú takí.
Choď dnu! Choď dnu!
Neskonale vám ďakujem, Tomas.
Budú si vás pamätať ako človeka, ktorý zachránil národ.
- Áno? - Áno.
To by sa mi páčilo. To áno.
Počujte! Nikomu nepoviete, že je tu, rozumiete?
- Nikomu! - Áno, samozrejme.
Povedal som to len mame.
A tiež otcovi.
A bratovi a sestre a tomu, čo má jej brat medzi nohami.
Keby ste videli, ako sa tvárite.
To bol iba vtip!
Rýchlo!
Už to bude.
- A sme doma. - Choď dnu!
- Poznáte tú ženu? - Ktorú?
- Tú, čo býva oproti? - Grétu?
Tá by chcela poznať mňa.
Pozerá mi medzi nohy, akoby som tam mal poklad.
Veríte jej?
Ale áno, iste. Kurva, že áno.
- No, a Tomas, láska moja. - Áno?
Spomínali ste, že máte telefón.
Ale áno, áno. Samozrejme. Mám ho tu.
Nenalejem vám pálenky?
- Vďaka. Ja... - Nepripijeme si?
- Herbert, Herbert. - Nech sa páči, volajte!
- A funguje vôbec? - Veľmi dobrý telefón, uvidíte!
Tomas.
Nie.
Nie, Tomas, zdá sa, že tie dvere sa za vami zamkli.
Ty vydrbaná sviňa!
Obesia ťa ako klobásu. Veď len počkaj!
Nie, nie, nie, Tomas!
Otvor tie dvere!
Nie, nie, ja váš žiadam. Otvorte okamžite tie dvere!
Tomas! Tomas, nie Tomas!
- Doriti. - Tomas, láska moja.
Volám bratrancovi z bezpečnostnej služby.
Ježiši Kriste, Herbert! Musíme nájsť nejaký...
- Ty si diablica z pekla! - Otvor tie dvere! Otvor ich!
- A pošleme ťa tam, kam patríš. - Sviniar starý! Vzal si mi zbraň!
Zabila si moju krajinu a teraz ja zabijem teba.
Otvor tie dvere!
Zabijem ťa!
Kurva!
- Herbert, bože! - Uhni! Uhni!
Herbert!
Kamarát môj! Hádaj, koho mám práve v spálni?
- Hovoril som! - Herbert!
Čo?
Už je koniec?
Nie, nie je, niečo vymyslíme ako vždy.
- Nie, nie, už som... - Áno!
- Zomrela som! - Nie!
- Zomrela som. - Nezomrela, prestaň!
Zomrela som, to by som rovno mohla, kurva, zomrieť.
- Prestaň! Elena, Elena, čo to robíš? - Už nemôžem.
Hej. Hej.
Nie.
Počúvaj! Počúvaj!
Elena, sľúb mi, že už to nikdy nespravíš! Sľúb mi to!
Už sú na ceste!
- Vy vydrbaní barbari. Vy svine! - Drž hubu! Zabijem ťa ty...
Kradla si naše prachy.
Vráť nám naše prachy späť!
Herbert.
- Nie. Toľko lásky som im dávala. - Ty si nám to urobila.
- Herbert. - Ty si to urobila.
- Toľko lásky som im dávala. - Budem tancovať na tvojom hrobe!
Nie.
Nie, nie. Nebudem,
nebudem sa rozprávať so špiónskymi kurvami a zradcami.
Zapíšte, že bývalá kancelárka odmieta rozumný dialóg.
Kde máte súdny príkaz?
Chcem, aby ste mi ukázali nejaký dokument, ktorý vás na toto oprávňuje,
ale nič také nemáte.
Berte ju! On zostane!
- Kurva, nehýb sa! - Nie, neubližujte mu!
- Elena, nič im nehovor! - Ak mu ublížite, tak vás zabijem.
Počúvaj ma! Elena, nič im nehovor!
- Neublížte mu! - Elena!
Odrežem ti kurva gule tupými nožnicami!
- Elena! - Herbert!
Elena!
Teraz nám odpoviete na otázky.
Tak to určite robiť nebudem.
Zapíšte, že bývalá kancelárka odmieta ľudu odpovedať na otázky.
Povedzte môjmu ľudu,
že budem odpovedať iba pravým zástupcom
pracujúcej triedy. Sú v parlamente.
Parlament rozpustili.
Parlament nemôže byť rozpustený, ak ho nerozpustím ja.
Tajná služba a PAO
sa zlúčili a vytvorili najvyšší vládny orgán.
Front národnej slobody.
Front národnej slobody?
Nikto ani nevie, čo to je. Kurva, to musí byť vtip.
- Prečítame vám vaše zločiny. - Nespáchala som žiaden zločin!
Obžalovaná Elena Vernhamová spáchala tieto zločiny.
- „Obžalovaná“? Vy ste mimo reality. - Konala v rozpore s ľudskou dôstojnosťou.
Správala sa despoticky a zločinne.
Zavraždila bývalého kancelára Edwarda Keplingera.
Zadovažovala si luxusné potraviny,
zatiaľ čo ľud prežíval na 200 gramoch denne.
Do neba volajúce klamstvá.
Žiadne z nich vám neuzná žiaden medzinárodný súdny orgán.
- Ste trápni, nechutní mužíčkovia. - Spáchala genocídu.
Vy ste naozaj šialený.
Vypočuli ste si obvinenia, porozumeli ste im?
- Nie, nerozumela som, nie! - Odpovedzte! Odpovedzte!
Počúvaj ma, ty psychotička!
Snažil som sa.
Znova a znova som sa ti snažil vyliečiť tvoj chorý rozum,
ale nepočúvala si!
Šlo ti iba o pleseň a menopauzu
a „ocko, prosím ťa, odpusti mi“ a podobné sračky. Všetko šlo do pekla.
Takže teraz...
splatíš svoj dlh a zodpovieš sa za zločiny.
Nie, ty sa zodpovieš za zločin velezrady
a potom dotiahnem tvoju hnijúcu mŕtvolu do ľudového paláca!
Čo s ňou robíte?
Zoberte ma za ňou, poďme!
Vieš, čo tam práve spravila?
- Zradila ťa. - Pojeb sa!
Chce ťa obliecť do väzenského mundúra.
Hodiť svoje hriechy na teba.
„Mäsiar ma k tomu prinútil.“
My obaja poznáme pravdu.
Nemá to v hlave v poriadku, však?
- Jej otec? - Hej!
Len boh vie, čo jej urobil.
Dával je vtáka do úst, to sa povráva, kto vie?
Hej, drž hubu! Drž hubu!
Nie som si istý, ale nezáleží na tom.
Nevylieči sa.
Využila ťa, narástlo jej ego a teraz krajina umiera.
Ona nás zabíja.
Po tisíckach a všade.
Otcov, matky, synov, aj náš pracujúci ľud. Ten tvoj ľud.
Kvôli čomu?
Kvôli hrdosti!
Vieš, že je to pravda, však?
Predpokladal som, že si to vedel.
Nemám v úmysle ťa mučiť.
Nie som tu, aby som z teba niečo dostal.
Ale všetko som to videl.
Ako my všetci.
Ubližovala ti.
Klamala ťa.
Ponižovala ťa.
Uväznila ťa, mučila ťa, potom to zaprela a nazvala to láskou.
Presvedčila ťa o hlbokom, dávnom pute, bez ktorého by si bol stratený.
To isté spravila nám všetkým.
Boli sme väzni jej lásky.
Ale teraz sa to skončilo.
Nastal čas zriecť sa jej.
A verejne, dobre?
A zachrániš sám seba.
Čo sa deje?
Žiadam vás, povedzte mi, čo sa deje?
Čo sme čakali.
Tvoj veľký býk ťa už opustil.
Povedal, že si mu otrávila mozog.
No, čo na to povieš?
To by nepovedal.
Všetci ťa opustili, Elena.
Si úplne sama.
Nemáš na výber, tak spolupracuj.
Povieš svojmu ľudu pravdu.
Verejne sa priznáš k zločinom a spravíš to v televízii.
V televízii, fajn.
Potrebuješ ma, čo?
Nepotrebujem, madam.
Preto ešte žijem.
Nie.
My veríme našim princípom a legálnemu prechodu moci.
A ja ich mám presvedčiť, ty prasa.
Nemáš potrebné čísla, prasiatko?
Ale práveže naopak.
Tvoj volebný obvod ťa nepodporuje, však, svinka špiónska.
Milióny mojich ľudí v Rinnburgu, na vrchovine
nikdy neudelia tebe
ani tvojmu Frontu národnej slobody morálne poverenie.
Nepodporuje ťa ani Amerika, čo?
No tak. Priznaj to!
Máme všetku potrebnú podporu.
Keby to bolo tak, pálil by si už moje kosti a vyberal nové čalúnenie.
Počúvaj ma! Prikazujem ti, spolupracuj!
Ty nemôžeš nič prikazovať, kurva, ani omelete.
Fajn.
Čo sa deje?
Čo je to?
POZOR ČIERNA PLESEŇ
Nie.
- Pomôžeš mi, áno? - Áno.
- Áno? - Áno, áno!
A dnes?
Musí sa to stať dnes!
Áno. Áno, áno.
Zapíšte, že bývalá kancelárka súhlasí so spoluprácou.
- Počúvaš? - Áno.
Urobíme to takto.
- Dostaneme ťa odtiaľto, hej? - Áno.
Prevezieme ťa do parlamentu.
Zariadime odtiaľ prenos.
A ty sa priznáš k svojim zločinom pred ľudom.
Súhlasíš?
Áno, áno, áno.
Zapíšte! Bývalá kancelárka uznáva svoje zločiny a chce sa k nim priznať.
Všetko to prebehne legálne.
Podľa zákona. Lebo my nie sme mäsiari.
- Nie. - My prísne dodržiavame ústavu.
Poď!
Opri sa o mňa, Elena.
Najprv ťa umyjeme, nech vyzeráš slušne.
Nejde mi o to, aby som ťa ponížil, Elena.
Desiatnik Zubak bude spravodlivo súdený podľa zákona
ako ty.
Keď sa priznáš...
Čisté.
Poďme, poďme, poďme!
Presunieme vás.
Nie! Nie!
Nie!
Kde to...
PREČ S VERNHAMOVOU
Kam...?
Kam ma to...?
Kam ma to veziete?
Budeme letieť?
Budeme niekam letieť?
- Vystúpte! - Poďme!
Poďme!
- Pohyb! - Poďme!
Neobzerám sa! Poďme!
Zastreľte ju kurvu rovno tu!
Hýbte sa!
Si v poriadku? Ublížili ti?
Nie.
Ako sme sa...? Čo?
Kde to sme?
To neviem.
Sú to Američania. Sú to Američania. Viem to.
Nič som im nepovedal. Nezradil som ťa.
- Nie. Herbert! Herbert! - Elena! Elena!
Herebert, Herbert! Nie!
Čo?
Dobre.
Hlboko sa ospravedlňujem za surový presun.
Ste v poriadku, madam?
Čo to hovorím? Musíte byť vyčerpaná.
Čo to má byť?
Sme tu sami?
- Sme tu...? - Prosím, sadnite si.
Už je koniec? Áno?
Ak áno, žiadam, aby ma previezli hneď do paláca.
Ak sa to neskončilo, musím ísť do Číny.
Musím ísť do Číny s garanciou, že ma nevydajú.
Rozumiete, áno? A okamžite, Emil.
Ja žiadam, ja potrebujem to hneď.
Madam, prosím, sadnúť.
Bože, čo mám povedať?
Je mi zle z toho, čo vám spravili.
Ponížili vás.
Boli nevďační.
Je to nehorázne.
Povedzte, čo sa deje?
Som nažive, som mŕtva, čo je toto za hru?
Kde to sme?
Zúri občianska vojna. Ešte nikto nevyhral.
Je to nerozhodné.
Vzbúrenci postupujú, ale ich režim nie je pevný.
Vaši prívrženci majú bane, vrchovinu, väčšinu armády,
ale všetko sa to rýchlo mení.
Ja som neutrálny, zaujatosť neprospieva biznisu,
ale chápem, že situácia by si vyžadovala pocit autority.
Pocit, že niekto drží moc v rukách.
Niekto, kto sa vyzná
a je známa tvár.
Fajn.
Tak...
Tak nemôžeme strácať čas. Emil, počúvajte! Musíme...
Nie, vy počúvajte mňa.
Vyznáte sa,
ale vaše šance dlhodobého prežitia sú teraz minimálne.
Ste úplne odpísaná, ste ako dieťa na ľadovej kryhe.
Potrebujete nárazník.
Nie, priateľa ani otvoreného spojenca,
ale dobre silnú zábranu, aby sa na vás nevalili sračky.
Áno. Čínu!
Nie, nie. Teraz ste pre ňu problém.
Navyše už chápem, aké pre nás predstavuje nebezpečenstvo.
- Vážne? - Vážne.
A mali by ste to tiež chápať.
Západ by privítal v tomto regióne niekoho, kto vytvorí hrádzu
a postaví sa Číne.
A s našimi zdrojmi a novoobjaveným kobaltom...
Nie. Ja im neverím, to absolútne nie.
Obraty nie sú zriedkavé.
Nie na verejnosti, to nie.
K takým veciam dochádza v tajnosti.
Postrannými kanálmi dostanete istú materiálnu pomoc
na podporu vojny.
A potichu sa priority zmenia. Sankcie sa uvoľnia.
V Bielom dome budú noví ľudia.
A zrazu budú naše vzťahy ako kedysi.
Čo poviete, Judith?
Vyhovuje to novej administratíve?
Je to možné.
Ak uvidíme isté zmeny. A tiež záruky.
Áno, zmeny.
Čo poviete, Elena?
Pri tomto by sme mohli skončiť. Už zložím, ale ďakujeme.
Najprv sa poumývate a preberieme čo ďalej.
Vo všetkých izbách je bezpečne.
Čistý vzduch.
Ale ešte jedna posledná vec, madam.
Musíte sa ho zbaviť.
- Koho? - Vy dvaja ste hrozba.
Problém začal ním a musí aj ním skončiť,
ale to určite viete.
A čo ak budem proti?
V každom prípade
spravíte, čo chcete.
Tu ste vo vedení vy.
Tak či tak, osviežte sa.
Zmierte sa s tým.
A potom to dohodneme.
Čo sa deje, Elena?
Herbert, sadni si, prosím.
Povedz mi, čo sa deje!
Oni...
Herbert, Američania s Bartosom.
Prišli nám vziať našu krajinu,
no a ja sa mám skloniť a urobiť to pre nich.
Čo si im povedala?
- Láska, ja... - Elena, kurva, na mňa to nehraj!
Nie, nie.
- S čím si súhlasila? - S ničím, ničím.
Zatiaľ s ničím.
Nemôžu nás rozdeliť, nás nemôžu, však nie?
Herbert, povedz to! Povedz!
Nemôžu nás rozdeliť.
Presne tak. Presne tak, už mám plán.
Budeme bojovať.
Budeme bojovať až na smrť, ty a ja, my spolu.
Budeme hrať podľa nich najprv, ale iba na chvíľu.
A keď sa otočia chrbtom,
vyvoláme protiútok nášho ľudu.
A potom uväzníme Bartosa, zhabeme mu majetok
a rozdelíme ho medzi chudobných.
A potom...
ho postavíme.
Zas ho postavíme.
Z našej zeme.
My dvaja to spolu dokážeme.
Herbert.
Budem bojovať až na smrť.
Áno.
Milujem ťa.
Musíš byť unavený.
Áno. Bola to ťažká cesta.
Už sa môžeš vyspať, láska.
Ja viem.
Budeme spať a snívať.
A toto všetko potom zmizne.
Čo ti je?
Čo ja viem, iba...
zostarnúť je také náročné.
Všetky tie roky.
A jedného dňa...
sa stane to, čoho sa bojíš a...
si stále dieťa.
Herbert?
Som rada, že sa poznáme.
Ja tiež.
Ja som ťa
potrebovala.
Ako si povedala, keď sme sa stretli.
„Sme si súdení.“
Bojím sa.
Neboj sa.
Som tu.
Nech sa páči, láska.
Ďakujem.
A Karla sa pýta,
či stále chceš na dnes večer lososa. Áno?
Áno, fajn.
Krásna, zvodná dáma.
Tvoj deviaty deň víťazstva.
Kriste, ten čas letí.
Áno, ja viem.
Ale poviem ti, že vyzeráš byť dosť silná, láska.
Ďakujem.
Nie, ale vážne.
Keď zvážime to, veď vieš.
Čo?
Tú háklivú vec.
Annus horribilis.
Áno.
Ale kladiem si otázku.
Čo to celé malo znamenať?
Všetko,
čo sa stalo?
Asi len malé zaváhanie.
Dobre.
Milovaní,
aký nádherný večer.
Teším sa, že spolu so mnou dnes oslavujete tohtoročný deň víťazstva.
Ale zamyslime sa na chvíľku nad cestou, ktorá sem viedla.
Viete, že naša láska prešla skúškou.
Naša viera v náš spôsob života sa takmer úplne vytratila.
Teraz už poznáme sily temnoty, ktoré k tomu prispeli.
Keplinger a radikálna ľavica.
Zapredaná bezpečnostná služba.
A samozrejme čínska hrozba,
ktorá sa aj teraz snaží zamoriť Európu svojou totalitnou ekonomikou
a rakovinotvornou technológiou 5G.
A áno, aj členovia mojej vlastnej vlády.
Ľudia, ktorých som si vážila.
Ľudia, ktorí tvrdili, že im leží na srdci
záujem pracujúceho ľudu,
ako sa nakoniec ukázalo, ani tí neboli dôveryhodní.
Som rada, že ja som odhalila ich pravé úmysly skôr,
ako bolo neskoro,
a zachránila som krajinu pred katastrofou.
Ale teraz stojíme pri zrode úplne novej éry.
Novej Európy.
Naše nezhody a rozpory z minulosti môžeme teraz vnímať
nie ako omyly, ale ako príležitosť učiť sa,
príležitosť uzdraviť sa a ďalej rásť.
Pre mňa bude veľkou cťou viesť vás na tejto ceste.
Ja som nikto bez vás všetkých po boku.
Lebo taká aká som, som iba vďaka vám.
A preto vás všetkých žehnám.
A žehnám našu lásku.
Naveky.
Milujeme vás!
Preklad titulkov: Michal Zervan