Vaše poškození mozku je stejné,
jako byste tloukl hlavou do betonové zdi
po celý váš dospělý život.
Zápas s Macedem zmanipulován
Když se podíváte, začnete v číslech vidět vzorce,
ve všem od knokautu až k cenám benzínu v Číně.
Všechno jen já. Učinil jsem dohodu s organizací.
Polib si prdel! Pustil jsi nám domů ďábla, Andy.
Juan Carlos.
Jestli se z toho průseru chcete vysekat,
měl byste si najít toho, kdo to může zařídit.
Je tu fond pro děti, že jo?
Ukažte jim prachy. Hej, šampione! Hoďte mi ty peníze.
Estebane, ty idiote!
-Juane Carlosi! -Kdo je Juan Carlos?
Tohle celý je podvod. Samozřejmě i zápasy.
Praví vítězové jsou „ty druhý“.
Nemáme signál. Nevíme, jak se to stalo.
Zničej nám život. Zabijou nás.
Ten už máme zničenej!
Uvolni se... Není to nic osobního.
Do prdele!
Kov ne. Ten je moc studenej, nemyslíte? Dřevo. Jo, to by bylo lepší.
Tahle je hezká. Ale moc slavnostní.
Ne, tahle je moc ošklivá.
Co tahle?
Ta je ze série Midas. Z jednoho dubu s titanovou konstrukcí
a hedvábným vnitřkem.
-Hedvábí? Vystlání? A... -Ano.
Jak? To hedvábí jde dovnitř?
Ano, pane.
Na co?
Pro pohodlí.
Je to trochu divný. Vevnitř je hedvábí.
Zlato, už brzo skončíme.
No tak...
Je to těžký rozhodnutí.
Neříkal ti bratr někdy, jestli si sám sebe představoval v...
Neříkal, co?
Dobré ráno.
Pane Perezi Padillo.
Omluvte mě.
Jak se držíš?
-Asi potřebuju... -Potřebuješ...
-Potřebuju se napít. -Co... napít?
Dobře, ale...
Taková byla, i když jsme pohřbívali její matku. Prášky a alkohol.
To dává smysl.
Hernane, je to tak smutný.
-Ani nevím, kde začít. -Tak radši nezačínej vůbec.
Neubližte si!
-Ano... -Páni.
Díky, Irasemo.
To nestojí za řeč.
Ne, vážně. Děkuju ti za všechno.
Víš, můj táta pracoval na podobným vyšetřování.
-O ovlivňování zápasů a já si myslela... -Ne, drahá, ne.
Lepší o tom nemluvit. Nejlepší bude o tom nemluvit.
Vyhrožujou nám.
Neviděl jsi, co udělali Saulovi?
Jo, tak si představ... Chovejme se jako normálně.
Po tom zápase uvidíme.
-Myslíš, že po zápase přestanou? -Jo...
Nepřestane to, dokud nezjistíme, co chtěj a proč.
Ne, přestaň. Ne. Já tě znám. Začneš se v tom šťourat jako tvůj táta
a všechno půjde do háje. Ne. Mysli na děti.
Myslel jsi na ně, když jsi vybílil jejich účty,
protože ti to řekl tvůj imaginární kámoš?
To není to samý.
Není? Tyhle lidi se nezastaví a já taky ne.
Jak to zvládá tvoje žena?
Je v šoku. Šokovaná.
To si dovedu představit.
Začínal bejt dobrej.
S bandážema, s mícháním shakeů...
Hele, Sixto?
Ne, nic.
Musím si dojít pro prášky.
Nechápu to. Jak někdo uklouzne do akvárka a utopí se?
Tak jo, vyklop to.
Mluv. Řekni mi, na co myslíš.
Dělej, vyklop to.
My jsme ho zabili.
Do prdele. To ne. My ho nezabili.
Kurva, prober se, Andy. My ho zabili. Je to naše práce.
To teda ne. Já to napravím.
-„Napravíš“? Co to sakra meleš? -Hele, poslouchej...
Nejsi tu jedinej, kdo je smutnej.
-Uklidni se. -Tohle není o smutku!
Není to smutek. Musíme překonat tohle posraný peklo viny. Panebože!
Jo, to je pravda. Ale já nejsem ten vůl, co o tom mluvil v celostátní televizi.
Ne. A já zas tyhle sráče nepustil do našich životů.
Musíme si promluvit. O pohřbu.
Co s ním?
Nemůžeš tam jít.
Nesmíš. Co je?
Nemůžu tě tam nechat mluvit se zásobníkem na vodu, blbče.
Naser si. Že se nestydíš.
Estebane, proč jsi mi nic neřekl?
Proč jsi mi neřekl, že máš halucinace?
Pomohl bych ti.
-Co je? -Tak ty bys mi pomohl?
Andy, chci říct...
-Chlape. -Co?
Ty jsi ten, kdo potřebuje pomoc.
Jo.
-Takže já potřebuju pomoc? -Tolik to popíráš.
-Kámo... -Strašně moc.
Já něco popírám? Já?
V mnoha ohledech. No ne? Koukni se, vždyť ty...
To je popírání?
To je popírání? Pověz mi víc, doktore.
Chodím na terapii. Proto to vím.
-Fakt. -Tak ty to víš...
-Ne, myslím tím... -To bys s tou terapií měl skončit,
-protože u tebe nefunguje. -Hele.
-Ne. Tady to máš. -Vezmu to. To je moje žena!
Tak dál popírej, blbče!
-Dál si popírej. -Jaký popírání?
-Nevyřešíš to. -Co jako? Co popírám?
Co to tu kurva vykládáš?
Vyřeš si svůj posranej život a přestaň ho kurvit mně a ostatním!
-Přestaň to kurvit ostatním. -„Vyřeš si život“?
Vyřeším si ho, až přestanu řešit ten tvůj, debile.
-Je to jako mít malý dítě! -Podělanej...
Beze mě bys nějakej magor, co postává u semaforu.
-Padej kurva z mýho domu. Jdi! -Odcházím.
-Jdu... -Táhni do prdele!
-Naser si! -Kéž by.
Přál bych si mít kuráž nadobro odejít. Kéž by.
-Byl bych mnohem šťastnější. Copak, zlato? -Debile.
-Ne, nic mi není... -Debile.
Debil jeden!
Zkurvysyn...
Tak ty máš halucinace?
Jo, trochu.
Volané číslo je nedostupné. Zanechte vzkaz.
Doktore Pellicere, prosím, vezměte to.
Jsem dost rozrušnej. Myslím, že se hroutím.
Zlato... Půjdu koupit kytky. Dobře, zlato? Hned budu zpět.
A při tom se dám dohromady.
Miluju tě. Zvládneme to.
Jo, to je ono.
Má nejhlubší soustrast.
Díky, Jorge.
-Ahoj, lásko. -Ahoj, Andy.
Promiň, musel jsem jet jinudy. Je to ono?
-Je. -Jo? A vzal jsem ti tuhle lahvičku.
Jenom dvě kapky.
-Dvě nebo tři. -Ne, jen dvě, lásko.
-Nebo to řeknu tvýmu tátovi. -Protasia porazil se štěstím...
-Taky jsem vzal tohle tonikum... -Nebyla to nehoda.
-Dobře. -Počkej chvíli, zlato.
-Uvidíme, jak to půjde s Felixem. -No tak, trochu úcty!
Přišli jste sem mluvit o boxu? Na pohřeb? Vážně?
Jste vůbec příbuzný?
-Jsem strýc z druhého kolene. -Tak z druhýho.
Já jsem bratranec z druhýho kolene.
To je náhodička. Z druhýho kolene. Budete respektovat mou rodinu.
Tamhle leží mrtvej člověk!
Jenom si povídáme.
-Byl to hodnej kluk. -Díky.
-Má nejhlubší soustrast. -Děkuju.
Carloto, drahoušku.
Víš, že když budeš potřebovat, najdeš ve mně matku, zlato.
Jose... Zavolám ti.
Mami. Jak se máš?
-Ahoj, synu. Jak ti je, drahý? -Jsem rád, že jsi tu. Co je?
-Jde to dobře, ne? -Andy, co se ti stalo s obličejem?
S obličejem? Co? Kde?
To tě kousnul nějaký hmyz nebo co?
Ne, to nic není. Hned se vrátím. Zkontroluju kytky.
Mami, co tady děláš?
Co to máš s obličejem? Cos dělal?
-Ukaž. -Taková blbost.
Mám velkej malér, mami.
A kdy ne?
Ne, tentokrát doopravdy.
Napíchl sis tou jehlou nerv.
Mami...
uzavřel jsem pro Estebana dohodu, kterou jsem nikdy uzavírat neměl.
Ten typ dohody, co někoho může stát život.
Saula.
Už s tou vinou nedokážu žít.
Neopovažuj se cokoli říct.
Berme to s trochou naděje.
Třeba přestaneš s těma kravinama a najdeš si jinýho boxera.
Dobrý den.
Carloto.
Moc mě to mrzí.
Nedovedu si představit, čím si teď musíš procházet.
Jsem tu, ať už budeš potřebovat cokoli. Vážně.
Potřebuju svýho bratra.
Moc mě to mrzí.
Tomu klukovi nebylo ani 30.
Blížily se jeho narozeniny.
No... jak jde článek?
Měním téma. „Ovlivňování zápasů.“
Myslím, že jsem našla něco, co stojí za další vyšetřování.
Hele, jedna věc je vyšetřovat komisi,
ale víš, kolik novinářů umřelo,
protože vyšetřovali organizovaný zločin?
Musím vědět, co se doopravdy děje.
Dobře...
ale já ne.
Nevím, proč jsi mi o těch svejch halucinacích neřekl.
Nemohl jsem to říct nikomu, Sixto.
Nemoc není slabost.
A já mám zkušenosti s prací s nemocnýma boxerama.
Sedni si.
Posaď se. Strávil jsem spoustu let ve speciálních jednotkách na Kubě,
pod vedením Vietnamců. Věděl jsi to?
Ne. To jsem nečekal.
Nečekals to a ani si nedovedeš představit, kolik sraček mě naučili.
Ryzí přežití.
Slyšel jsi o...
Platónově Podobenství o jeskyni?
-Ano, Platón. Ano. -Platón přichází se scénářem.
Tři vězni se narodí v jeskyni.
Za celej život neviděli nic jinýho než zeď.
Za nimi je oheň.
A co vězni vidí?
Stíny.
Kdyby se mohli otočit, viděli by oheň a svý věznitele.
Ale především
by mohli najít cestu pryč z toho vězení, který je jenom v jejich mysli.
Zkusíme napravit tvou mysl, Estebane.
Znám techniku, která by mohla rozmotat to, co v sobě máš.
Na povrch vyjdou podivný věci, ale já doufám, že jim porozumíš.
Můžeš mě tu prosím nechat?
Ty zatracenej kluku.
Kurva.
Díky, že jste přišli.
Opustil nás.
Do prdele.
-Jsi v pořádku? -Cože? Jo. Ano.
Ano, jsem hrozně smutnej. Díky.
Lulu? Jo, to jsem já. Je tam doktor? Dobře. Jo.
Pardon, díky, že jste přišli. Děkuju. Díky, že jste přišli, pardon.
Jsem na pohřbu, doktore. Teď nemůžu přijít.
Ne, nepočká to do zejtra. Musím jít dolů.
Zavolám pozdějc. Děkuju.
Do hajzlu.
Sakra.
Praštíš do hrušky při každým kliknutí.
Střídej ruce. Zleva doprava.
Zleva doprava. Levá, pravá...
-Takhle pomalu? -Jo.
Tak schválně.
Takhle?
Bezva. Tak je to bezva, synku.
Vždycky, když do toho praštíš, položím ti otázku...
a při každý odpovědi se na mě podívej.
Dobře. To je kvíz nebo tak něco?
Tohle jsem se naučil od Rusů. Takovej sovětskej kvíz. Můžem?
Kdo tě zkurvil?
Zkurvil?
-Nemůžeš o tom přemejšlet. -Jak zkurvil? Ne...
Vždycky, když to zvořeš, začneme znova.
Proč začínáš s tak posranou otázkou, Sixto?
Jen odpověz a buď upřímnej.
Začnu s nějakou snazší, jo?
Máš rád svou práci?
Ano.
Lžeš?
Občas.
-Komu závidíš? -Nikomu.
-Dívej se mi do očí. -Dívám se ti do očí!
Nesmíš pochybovat.
Tak jo. Pokračujeme. Můžeme?
Ano.
-Máš rád svou práci? -Ano.
-Lžeš? -Ano.
-Komu závidíš? -Tobě.
Máš halucinace?
Říkali, že jo, ale... jo.
-Začneme znova. -Kurva! Je to pravda...
Ty mi lžeš. Neodpovídáš upřímně. Můžeme? Jdeme na to.
-Máš rád svou práci? -Ano.
-Lžeš? -Ano.
-Komu závidíš? -Tobě.
-Máš halucinace? -Jo.
-Viděl jsi první krůčky svýho dítěte? -Kterýho?
-Viděl jsi první krůčky svýho dítěte? -Kterýho? Do prdele...
-Bez zaváhání. Dělej. Jdeme. -Tak jo, akorát je to...
-Viděl jsi první krůčky svýho dítěte? -Ne.
-Myslíš, že jsi dobrej otec? -Ne.
-Zasloužíš si bejt šťastnej? -Ano.
-Zklamal jsi svou rodinu? -Ano.
-Existuje bůh? -Ano.
-Myslíš si, že jsi bůh? -Ne!
-Koukej na mě. Jsi bůh? -Kurva, co je to za otázku?
-Jsi bůh? -Jistěže ne!
-Zasloužíš si to, co máš? -Ne.
-Zasloužíš si bejt šťastnej? -Ne.
Kdo tě zkurvil?
-Kdo tě zkurvil? -Všichni!
-Kdo tě zkurvil? -Všichni! Do prdele!
Dost. To stačí. Dost. Nelíbí se mi to, Sixto.
Nejde o to, aby se ti to líbilo. Jde o to, aby to fungovalo.
-Máš rád svou práci? -Ne.
-Dá se s tebou rozumně mluvit? -Ne.
-Lituješ svejch závislostí? -Ne.
-Dokážeš jasně uvažovat? -Ne
-Jsi dobrej člověk? -Ne.
-Jak ses narodil? -Sám!
-Kdo tě zkurvil? -Nevím.
-Kdo tě zkurvil? -Nevím!
-Kdo tě zkurvil? -A kdo ne?
Kdo tě zkurvil?
Jsi v pořádku?
Koukni na mě.
Hele, na chvíli jsi byl mimo.
Pořád jsi ale mluvil. Co je La Fonda?
Uvidíme se zejtra, Sixto.
-Andy? -Jo.
Hledala jsem tě. Ty jsi... Co se ti stalo?
Ale nic. Měl jsem menší problém.
-Andy. -Ale už jsem v pořádku. Teda nejsem.
Mám nateklej ret, ale... když si vezmu ten lék, co mám doma,
ten otok ustoupí. Koukni, není to tak zlý.
Jen jsem si píchnul trochu víc.
Prosím, odpusť mi, lásko.
Přísahám, že už si to sám píchat nebudu. Dnešek byl o tobě, lásko. O tobě.
Do hajzlu. Fakt jsem chtěl jít domů.
Chci bejt s tebou o samotě a myslet na našeho syna.
Nebo dceru, to je jedno. Kdokoli přijde, bude fajn.
Dcera by byla taky fajn.
-Vím, že teď přemejšlíš o spoustě věcí. -Jo, to jo.
Přemejšlela jsem o tom
a nevím jak, ale...
-Co? -Vím, že máš něco společnýho
se smrtí mýho bratra.
A jestli je to pravda, nemůžu ti odpustit.
Ne. Chci říct, jak?
Můžeš lhát všem, ale říkal jsi, že mně bys nikdy nelhal.
Nikdy! Tobě bych nikdy nelhal, lásko. Miluju tě.
Jak bych ti mohl lhát? Jak bych mohl, když tě tak moc miluju?
-Andy? -Ano, má lásko? Lásko.
Lžeš mi. Chci rozvod.
Cože?
Ne.
Co budu dělat?
Kam to jedeme, tati?
To je překvapení.
Je to překvapení. Spi. Zkus se chvíli vyspat. Pořád je to ještě daleko.
České titulky Tomáš Cipro