Dit hjernetraume svarer til,
at du slår hovedet mod en betonmur
hele dit voksne liv.
KAMPEN MOD MACEDO FIXET
Hvis man går i dybden med det, kan man se mønstre
lige fra et knockout til prisen på benzin i Kina.
Jeg indgik en aftale med en organisation.
Op i røven med dig! Du har lukket djævlen ind i vores hjem!
Juan Carlos...
Hvis du virkelig vil ud af det lort,
skal du lede efter den, der står for at rydde op.
Der er en børneopsparing, ikke?
Vis dem pengene. Lyt ikke til ham. Kast dem til mig!
Esteban, din idiot!
-Juan Carlos! -Hvem er Juan Carlos?
Alt dette er et fupnummer. Boksekampene, selvfølgelig.
De ægte vindere er "andre personer".
Signalet er nede. Vi ved ikke, hvad der skete!
De ødelægger vores liv. De dræber os.
De var allerede ødelagt!
Slap af... Det her er ikke personligt.
For pokker da!
Metal, nej. Det er da for koldt. Træ. Ja, det er bedre.
Den er pæn. Men for dyster.
Nej, nej. Den er for grim.
Og den her?
Den er fra Midas-linjen. Massiv eg med titaniumkonstruktion...
-Jaså. -...og silke indvendigt.
-Silke? Foret? -Ja.
Hvordan? Er der silke indeni?
Ja.
Til hvad?
Komfort.
Det er lidt underligt. Der er silke indeni.
Skat, vi er snart færdige.
Kom nu...
Det er en svær beslutning.
Sagde din bror nogensinde, om han så sig selv i...?
Nej, vel?
Godmorgen!
Hr. Perez Padilla!
Undskyld mig.
Hvordan går det?
-Jeg tror, jeg trænger til... -Trænger...
-Jeg trænger til en drink. -Hvad... En drink?
-Ja. -Okay, men...
Sådan var hun også, da vi begravede hendes mor. Piller og alkohol.
Det forstår man.
Hernan, det her er så trist.
-Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde. -Så lad være.
Pas nu på!
-Ja... -Hold nu op.
Tak, Irasema.
Det var så lidt.
Nej, jeg mener det. Tak for alting.
Min far arbejdede på en lignende undersøgelse.
-Om matchfixing, og jeg tænkte... -Nej, nej, søde. Nej.
Det er bedst, at vi ikke taler om det.
De truer os.
Du så, hvad de gjorde ved Saul.
Ja, så forestil dig... Lad os opføre os normalt.
Efter kampen må vi se.
-Tror du, de stopper efter kampen? -Ja...
Det stopper ikke, før vi finder ud af, hvad de vil have og hvorfor.
Nej, stop. Jeg kender dig. Du vil rode rundt ligesom din far,
og så ryger det hele i luften. Nej. Tænk på børnene!
Tænkte du på dem, da du tømte deres bankkonti,
fordi din fantasiven sagde, du skulle?
Det er ikke det samme.
Er det ikke? De folk stopper ikke, og det gør jeg heller ikke.
Hvordan tager din kone det?
Hun er chokeret.
Det kan jeg forestille mig.
Han var begyndt at blive bedre.
Med bandagerne, til at blande shakes...
Du, Sixto?
Nej, ikke noget.
Jeg henter mine piller.
Jeg forstår det ikke. Hvordan falder man i en fisketank og drukner?
Okay, ud med det.
Sig det. Sig, hvad du tænker.
Kom nu, spyt ud.
Vi dræbte ham.
For pokker da! Nej! Vi dræbte ham ikke.
Du ved det godt, Andy. Vi dræbte ham. Det gjorde vi.
Det passer ikke. Jeg ordner det.
-"Ordner det"? Hvordan... -Hør her...
Du er ikke den eneste, der er trist.
-Slap af. -Det her er mere end at være trist!
Det er ikke tristhed. Vi skal gennem al skyldfølelse i helvede. Du godeste!
Sandt nok. Men jeg er ikke den nar, der udtalte sig på landsdækkende TV.
Nej. Og jeg lukkede ikke de idioter ind i vores liv.
Vi er nødt til at tale sammen. Om begravelsen.
Hvad med den?
Du kan ikke tage med.
Det kan du ikke.
Jeg kan ikke have, at du taler med vandkøleren.
Pis af med dig. Du har ingen skam i livet.
Esteban... Hvorfor sagde du ikke noget?
Hvad? Hvorfor sagde du ikke, at du så ting og sager?
Jeg kunne have hjulpet dig.
-Hvad? -Kunne du have hjulpet mig?
Andy, helt ærligt...
-Min ven... -Hvad?
Det er dig, der har brug for hjælp.
Ja!
-Har jeg brug for hjælp? -Du fornægter ting.
-Vel gør jeg ej! -I stor stil.
Fornægter jeg ting?
Masser af ting. Der ser du...
Er det... fornægtelse?
Fortæl mig mere, doktor. Spyt ud.
Jeg er i terapi. Derfor ved jeg det.
-Jeg mener det. -Så, du ved...
-Nej, jeg mener... -Du må stoppe med terapien,
for den virker ikke for dig.
-Se lige der. -Jeg må svare. Det er min kone.
Fortsæt bare, din nar!
Bliv ved med at fornægte det.
-Du ser ikke tingene i øjnene. -Hvordan fornægter jeg ting?
Hvad fanden mener du?
Pas dit eget liv, og hold op med at lave rav i mit!
-Og alle andres. -"Pas dit eget liv"?
Det vil jeg gøre, når jeg er færdig med at tage mig af dit.
-Det er som at have et barn! -Dumme...
Uden mig ville du være en skør bums, der stod ved et trafiklys.
-Skrid fra mit hjem. Ud! -Jeg går...
-til... -Pis af med dig!
-Skrid! -Gid jeg kunne.
Gid jeg havde modet til at skride for evigt. Gid det var så vel.
-Det ville være fedt. Hvad så, skat? -Røvhul!
-Nå, ja. Jeg har det fint... -Røvhul.
Røvhul!
Dumme svin...
Så du har set ting?
Ja, lidt.
Det nummer, du har ringet til, svarer ikke. Læg en besked.
Dr. Pellicer, svar nu.
Jeg er meget bekymret. Jeg tror, jeg har et udslæt.
Skat... Jeg køber blomster. Okay, skat? Jeg er straks tilbage.
Jeg skal lige have ordnet mig selv.
Jeg elsker dig. Vi kommer igennem dette.
Ja, sådan.
Jeg kondolerer.
Tak, Jorge.
-Hej skat. -Hej Andy.
Undskyld. Jeg måtte køre en anden vej. Er det den her?
-Ja, det er. -Og jeg fandt denne flaske.
-Ih! -Kun to dråber.
-To eller tre. -Nej, kun to, min skat.
-Ellers siger jeg det til din far. -Han slog kun Protasio...
-Jeg har også tonic... -Det var ikke en ulykke.
-Fint. -Lige et øjeblik.
-Lad os se, hvordan det går med Felix. -Vis dog lidt respekt!
Er I her for at tale om boksning? Til en begravelse?
Er I overhovedet familie?
-Jeg er grandonkel. -Javel, grandonkel.
Jeg er grandfætter.
Hvor belejligt. Fjerne slægtninge. Vis familien respekt.
Der er sgu et lig derovre!
Vi sludrer bare.
-Han var en god dreng. -Tak.
-Jeg kondolerer. -Tak.
Carlota, sødeste...
Du ved, du kan se mig som en mor, hvis du vil, søde.
Jose... Jeg ringer.
Mor! Hvordan går det?
-Hej min søn. Hvordan går det? -Godt, at du kom. Hvad så?
-Det går godt, ikke? -Andy. Hvad er der galt med dit ansigt?
Mit ansigt? Hvad? Hvor?
Er du blevet bidt af noget?
Nej, ikke noget. Jeg kommer straks, jeg tjekker lige blomsterne.
Mor, hvad laver du her?
Hvad er der sket med dit ansigt?
-Lad mig se. -Det er noget lort.
Jeg er virkelig på den, mor.
Hvornår er du ikke det?
Denne gang er det slemt.
Du klemte en nerve med nålen.
Mor...
Jeg indgik en aftale for Esteban, som jeg aldrig skulle have indgået.
Den slags aftale, der kan koste nogen livet.
Saul.
Jeg kan ikke klare skyldfølelsen.
Sig ikke et ord.
Lad os se... med lidt held.
Måske vil du stoppe dit lort og finde en anden bokser.
Hej.
Carlota.
Det gør mig så ondt.
Jeg kan ikke forestille mig, hvad du må igennem.
Jeg er her, hvis du har brug for mig.
Jeg har brug for min bror.
Det gør mig så ondt.
Knægten var ikke engang 30.
Det var snart hans fødselsdag.
Hvordan går det med artiklen?
Jeg ændrer emnet: "Matchfixing".
Jeg tror, jeg har fundet noget, der er værd at undersøge nærmere.
Det er én ting at undersøge kommissionen,
men ved du, hvor mange journalister der er døde,
fordi de så nærmere på organiseret kriminalitet?
Jeg er nødt til at vide, hvad der foregår.
Fint,
men det er jeg ikke.
Jeg forstår ikke, hvorfor du ikke fortalte mig om dine syner.
Jeg kunne ikke fortælle nogen det, Sixto.
Sygdom er ikke en svaghed.
Og jeg har erfaring med at arbejde med syge boksere.
Sid ned.
Jeg tilbragte mange år på Cuba i specialstyrkerne
under ledelse af vietnameserne. Det vidste du ikke.
Nej. Det havde jeg ikke ventet.
Du ventede det ikke, og du forestiller dig ikke alt det lort, de lærte mig.
Ren overlevelse.
Har du hørt om...
Platons allegori om hulen?
-Ja, Platon. Ja. -Platon beskriver en situation.
Tre fanger er født i en hule.
Det eneste, de har set hele deres liv, er en væg.
Bag dem er der et bål.
Og hvad er det, fangerne ser?
Skygger.
Hvis de kunne vende sig om, ville de se bålet og deres fangevogtere.
Men det vigtigste af alt er,
at de ville kunne finde en vej ud af det fængsel, der kun findes i deres sind.
Lad os forsøge at fikse dit sind, Esteban.
Jeg kender en teknik, der måske kan løse op for det, du har indeni.
Sære ting vil dukke op, men jeg håber, du vil forstå dem.
Må jeg stå vagt?
Din møgunge.
Lort. Lort.
Tak, fordi du kom.
Han forlod os.
Lort...
-Er du okay? -Hvad? Ja.
Jeg er bare så ked af det. Tak.
Lulu? Ja, det er mig. Er der en læge til stede? Okay. Ja.
Undskyld, tak, fordi du kom. Tak. Tak, fordi du kom. Undskyld.
Jeg er til en begravelse, doktor. Jeg kan ikke gå lige nu.
Nej, jeg kan ikke vente til i morgen. Jeg skal nedenunder.
Jeg ringer senere. Tak.
Lort!
For pokker da.
Du skal slå boksebolden i takt med hvert klik.
Skift arm fra venstre til højre.
Venstre til højre. Venstre, højre...
-Langsomt, sådan her? -Ja.
Lad os se.
Sådan her?
Godt. Det er godt, min dreng.
Jeg stiller dig et spørgsmål, hver gang du rammer den.
Og du skal se på mig, hver gang du svarer.
Fint. Er det bare almindelige ting?
Jeg lærte det af russerne. Det er en slags sovjetisk spørgeleg. Klar?
Hvem tog røven på dig?
Tog røven på mig?
-Du må ikke tænke over det. -Røven hvordan?
Hver gang, du stopper, starter vi forfra.
Hvorfor startede du med det lortespørgsmål, Sixto?
Bare svar, og vær ærlig!
Jeg starter med noget nemmere, okay?
Kan du lide dit arbejde?
Ja.
Lyver du?
Nogle gange.
-Hvem er du misundelig på? -Ingen.
-Se mig i øjnene. -Jeg ser dig i øjnene!
Du må ikke tvivle.
Lad os fortsætte. Klar?
Ja.
-Kan du lide dit arbejde? -Ja.
-Lyver du? -Ja.
-Hvem er du misundelig på? -Dig.
Har du hallucinationer?
Det sagde de, men... ja.
-Lad os starte forfra. -For fanden da! Det er sandheden...
Du lyver for mig. Du svarer ikke ærligt. Klar? Kom så.
-Kan du lide dit arbejde? -Ja.
-Lyver du? -Ja.
-Hvem er du misundelig på? -Dig.
-Har du hallucinationer? -Ja.
-Så du dine børns første skridt? -Hvem af dem?
-Så du dine børns første skridt? -Hvem af dem? For fanden...
-Uden tøven. Kom nu. -Okay. Det er bare...
-Så du dine børns første skridt? -Nej.
-Synes du, du er en god far? -Nej.
-Fortjener du at være lykkelig? -Ja.
-Har du svigtet din familie? -Ja.
-Findes Gud? -Ja.
-Tror du, du er en gud? -Nej! Nej!
-Se på mig. Er du en gud? -Hvad fanden er det for et spørgsmål?
-Er du en gud? -Selvfølgelig ikke! Nej!
-Fortjener du det, du har? -Nej
-Fortjener du at være lykkelig? -Nej.
Hvem tog røven på dig?
-Hvem tog røven på dig? -Alle!
-Hvem tog røven på dig? -Alle! For satan da!
Stop. Det er nok. Stop. Jeg kan ikke lide det, Sixto.
Det handler ikke om, hvorvidt du kan lide det. Det handler om arbejde.
-Kan du lide dit arbejde? -Nej.
-Kan man argumentere med dig? -Nej.
-Fortryder du dit misbrug? -Nej.
-Kan du argumentere klart? -Nej.
-Er du en god mand? -Nej.
-Hvordan blev du født? -Alene!
-Hvem tog røven på dig? -Ved ikke.
-Hvem tog røven på dig? -Ved ikke!
-Hvem tog røven på dig? -Hvem gjorde det ikke?
Er du okay?
Se på mig. Se på mig.
Du var væk et øjeblik.
Du blev ved med at snakke. Hvad er La Fonda?
Vi ses i morgen, Sixto.
-Andy? -Ja.
Jeg ledte efter dig. Er du... Hvad er der sket med dig?
Ikke noget. Jeg havde et lille problem.
-Andy. -Jeg har det fint nu. Ja, ikke fint.
Min læbe er hævet, men... hvis bare jeg tager medicin derhjemme,
forsvinder hævelsen. Se, det er ikke så slemt.
Jeg sprøjtede bare lidt mere i.
Tilgiv mig, skat.
Jeg lover, at jeg ikke gør det igen. I dag handlede om dig.
Lort! Jeg vil bare hjem.
Jeg vil være alene med dig og tænke på vores søn.
Eller datter. Hvad der end kommer, vil være fint.
En datter er også godt.
-Jeg ved, du har haft travlt. -Ja, jeg har.
Jeg har tænkt over det,
og jeg ved ikke hvordan, men...
-Hvad? -Jeg ved, du havde noget at gøre
med min brors død.
Og hvis det er sandt, kan jeg ikke tilgive dig.
Nej. Jeg mener, hvordan?
Du kan lyve overfor alle, men du sagde, du aldrig ville lyve for mig.
Aldrig! Jeg vil aldrig lyve for dig, min skat. Jeg elsker dig.
Hvordan kan jeg lyve for dig, hvis jeg elsker dig så højt?
-Andy? -Ja, min skat? Min skat...
Du lyver for mig. Jeg vil skilles.
Hvad?
Nej!
Hvad skal jeg gøre?
Hvor skal vi hen, far?
Det er en overraskelse.
Det er en overraskelse. Sov. Prøv at sove lidt. Der er lang vej endnu.
Tekster af: Gitte Hovedskov