Portia.
- Tomas. - Upåklagelig timing som vanlig.
Takk.
La oss feire.
Alt vil være fullført så fort vi ankommer Berlin, og du har vært uvurderlig.
Takk, Tomas.
Jeg tviler på at du vil mene det når Interpol kommer.
Hva mener du?
Hvem er du?
Jeg er den som har registrert alt du har gjort og sagt de siste 37 dagene.
Og alt har vært galt og svært ulovlig.
Veldig dumt av deg, Tom. Veldig dumt.
Jævla drittkjerring.
Lykke til.
Tomas Schmidt.
Ferdig. Ikke noe oppstyr.
Jeg trenger en dag i London før Istanbul.
Jeg vil gjerne hete Imogen.
FLYKTNINGLEIR, GRENSEN MELLOM SYRIA OG TYRKIA
FN
Nei, nei, nei.
Flytt kjøretøyet til den nordre veien.
Til matstasjonen. Hva driver du med?
Hva er det som skjer?
Hva ser det ut som?
Slutt! Slutt!
Det vil ikke bli delt ut mat før kjøretøyet når fram til matstasjonen!
Slutt! Slutt!
Det vil ikke bli delt ut mat før kjøretøyet når fram til matstasjonen!
Klatre ned.
Gi hverandre plass!
Slutt!
Mødre med barn, det kommer!
Gi hverandre plass!
Mødre med barn under fem år.
Daesh!
IS!
Hun drepte mannen og datteren min. Hun er daesh!
Nei, nei. Ikke meg.
Daesh! IS!
Flytt dere! Flytt dere!
Kom igjen.
Reis deg opp.
Hva er dette for et land, venner?
FN
Hei.
Hei, hei.
Velkommen til kaoset.
Mirakler kan skje.
Kan de?
De sender aldri noen ut hit for å hjelpe oss.
De sier: "Du tror dere har det ille. Du skulle bare ha sett bla-bla."
Så snakker du med bla-bla, bla-bla,
og de får høre det samme om oss.
Dette kortet er tomt.
De sa ikke hvem du var, bare at de skulle sende noen.
Så hvem er du?
Jeg skulle hjem for fem dager siden, men så sa de at dere trengte noen.
Jaså? Sa de det?
- Jeg sa jeg kunne stikke innom. - Selvfølgelig.
Reisen blir bare femti timer lengre.
- Jo da. - Hvorfor ikke?
Jeg elsker å kjøre på skikkelig farlige fjellveier,
bremse ned og likevel fortsette på grunn av den jævla isen.
Selvfølgelig.
Hvor bor du?
London.
Tror jeg.
Skjønner. Der er Main Street. Gatene er nummerert fra venstre til høyre.
Dette er Times Square. Får du det til her, får du det til overalt.
Liker du ikke været, vent i fem minutter.
Det er rundt 10 000 flyktninger her, de fleste syrere, noen jesidier.
Flest kvinner.
IS drepte mennene.
Faen.
- Går det bra? - Beklager.
Jeg tenkte bare tilbake til da de ba meg komme hit,
og innså at jeg har bursdag i dag.
- Mener du det? - Ja. Det er den 28. i dag?
Det er den 29.
Faen. Det er enda verre.
Jeg må ringe moren min. Hun tror sikkert at jeg er død.
Ingen dekning her.
- Har dere samband? - I den hytta der.
Du er morsom.
Takk for det.
Det er den veien.
- Jeg må tisse først. - Toalettene er frosset.
Er de ikke alltid det? Jeg er vant til det.
Hei. Hvor skal du?
Hvorfor er det en soldat i leiren?
Soldaten er der for å beskytte en fransk kvinne jesidiene kjente igjen fra Raqqa.
Hun er visst fra IS.
Hva heter hun?
Hun sier hun heter Adilah El Idrissi, men hvem vet?
Har du rapportert det?
Ja. Vi sendte fingeravtrykket hennes til de franske agentene.
Og amerikanerne i Doha, hvis de bryr seg.
Men den vakta sniker seg vekk om natta for å bli varm.
Jeg vedder på
at vi finner henne med strupen skåret over før noen leser den e-posten.
Men jeg har jo vært i Dohuk i Irak.
Jeg så hva de udyrene i IS er i stand til.
Det var motbydelig.
Du hadde vel gladelig skåret over strupen hennes selv?
Jeg vet ikke.
En kniv, en flaske arak.
Man vet aldri.
Jeg må ta den telefonen.
Ja.
Vil du gratuleres av moren din, hjelper den franske dusten Philippe deg.
Hei. Jeg må bruke sambandet.
Beklager. Imogen. Jeg ble sendt for å hjelpe til.
De sender aldri noen for å hjelpe.
Jeg må snakke med moren min i Wimbledon, og det hadde blitt flaut for oss begge.
Vil du gå deg en tur?
Takk.
- Du kan egentlig ikke røyke her. - Jo da, jeg kan egentlig det.
E-TJENESTEN
Jeg er her. Situasjonen har endret seg. Det var en hendelse før jeg kom.
Vitner bekrefter at hun er en av få kvinnelige kommandanter i IS.
Avtrykkene er usikre.
Prøv å få henne til Edip Köyu-leiren fort.
Amerikanerne gjør seg klare. Vi må nå henne først.
Du får sikkert noe ut av henne før det.
Det gjør jeg.
Jeg vet at jeg taler for døve ører, men vær forsiktig.
Hvem er du?
Jeg er hjelpearbeider. Jeg skal vurdere tilstanden hennes.
Kan vi få være litt i fred?
Adilah.
Jeg vil snakke med deg.
Jeg heter Imogen Salter og jobber for en ikke-statlig organisasjon.
Jeg tror jeg kan hjelpe deg. Kan jeg komme inn?
- Hjelpe meg med hva? - Å holde deg i live.
Hvorfor vil du holde meg i live?
- Jeg kan fransk. - Ja, men uttalen din er veldig dårlig.
Er den det?
Ja vel.
Vi er forpliktet til å holde folk i live, akkurat som leger.
Er du ikke lege?
Nei.
Hva er du da?
Trenger du lege?
Jeg ble stukket med kniv i slagsmålet.
Jeg merket det ikke før etterpå.
- Du trenger antibiotika. - Nei.
Hvis de gir meg medisin, er det gift.
Ingen vil forgifte deg.
- De hater meg. - Fortjener du å bli forhatt?
- Hvor lærte du å snakke engelsk? - På skolen.
Hvor var skolen?
Utenfor Paris. Der lærte de oss engelsk.
Jeg liker engelsk.
Dikterne.
Jeg også.
Faren min pleide å lese dem for meg. Har noen sett på det der?
Hvorfor bryr du deg om meg?
Jeg har vel samvittighet, da. Den avgjør hvordan jeg oppfører meg.
Da jeg var liten…
Reddet jeg mark.
Mark?
Og insekter.
Er jeg en mark eller et insekt?
- Du er mer en kjepphest. - Jeg vet ikke hva det betyr.
Det betyr at ingen vil forgifte deg.
Jeg dør nok snart uansett.
De våger nok ikke å ta deg mens jeg er her.
Du kan ikke røyke her inne.
Dra til helvete.
- Ringte den engelske dama til moren sin? - Ja.
Hva snakket de om?
Jeg vet ikke. Hun ba meg gå ut.
Pete fra hovedkvarteret kjente ikke til henne.
Stilte hun deg noen spørsmål?
Hun ville låne laptopen min til en Zoom-samtale.
Hvorfor sender de ikke-medisinske hjelpearbeidere
for å hjelpe oss når det er 20 minusgrader og tre meter snø?
Noen ganger når jeg lukker øynene, ser jeg for meg at alle ser på meg
og tar på meg som om jeg var et objekt.
Herregud. Vent litt. Ta det fra begynnelsen.
Jeg gikk fremdeles på skolen. Jeg elsket matte og ville bli ingeniør.
Noen så meg i et vaskeri.
De tok noen bilder, og jeg ble invitert til Paris.
Så jeg sluttet på skolen. Jeg hadde aldri vært i byen før.
Ikke det Paris alle kjenner til.
Jeg begynte å drikke
altfor mye,
og så var det narkotikaen, og du vet…
Menn?
Ja, menn.
Eller én mann.
Snill eller slem?
Slem.
Familien min
tok avstand fra meg.
Jeg hadde ikke mye valg.
Hvordan gikk du fra å være modell i Paris
til å ende opp i en flyktningleir,
anklaget for å være med i IS?
De sa at du prøvde å gi melsekker til mødre med små barn.
Jeg har et barn.
I Raqqa?
I Paris.
Jeg forlot henne.
Hun er den eneste grunnen til at jeg vil leve.
Alt jeg vil, er å ha et liv med henne,
men jeg redd det aldri vil skje.
En mor skal ikke miste barnet sitt.
Hvis det er greit for deg, henter jeg antibiotika.
Jeg skal prøve å få deg ut av Syria og til en leir i Tyrkia.
Da kan du be om å bli sendt hjem, og du får ordentlig behandling.
Kan jeg røyke?
Løp.
Stopp.
Ikke kom nærmere!
Forsvinn!
Den seansen beviser at du ikke er en bløthjertet hjelpearbeider.
Du lyver.
Lyver jeg?
Du har funnet en måte å være mindre ensom på her, har du ikke?
Er det bare én?
Eller er det mange?
Er dette grunnen til at de sendte deg hit?
Nei, men det er grunnen til at du skal la meg dra sammen med henne,
med nok bensin til å krysse grensen til Tyrkia.
Hvis hun er den de sier, er hun en jævla morder.
Kvinner, barn og spedbarn brutalt behandlet, voldtatt og drept.
Og du hjelper henne. Du stoler på henne.
Disse radikaliserte europeiske krigerne er smarte og godt utdannet.
De angrer sjelden.
Jeg prøver bare å…
Jeg prøver å
skape et system
for dette kaoset av ødelagt medmenneskelighet.
Jeg er ingenting.
Jeg er ufarlig.
Det er ikke den nye vennen din fra Paris.
Hvis jeg rapporterer dette,
er du ferdig.
Hvis du gjør som jeg ber om…
Det er opp til din samvittighet.
Hvem faen er du?
- Hun trenger sprøyter. - Det kan jeg gi.
Skal du ikke ha med en vakt?
Vet du ikke at denne kvinnen er fienden,
og at alt hun vil er å drepe deg?
Kanskje jeg vet det.
Kan vi være enige om å ikke røyke i bilen?
Jeg blir kvalm av sigarettrøyken.
Akkurat.
Skal vi ha regler for turen, har jeg et forslag til.
Uten radio, må vi snakke.
Kom igjen. Jeg reddet livet ditt. Såpass skylder du meg.
Greit, vi kan snakke.
Ikke om kjedelige ting som mat, sex eller musikk.
Hva da?
Vi begynner med familie.
OVERVÅKNINGSROM
Hvilke engelske diktere liker du?
Shakespeare, stort sett.
Liker du Shakespeare?
Hva?
Tror du ikke jeg kan Shakespeare?
Faren min var engelsklærer,
og bestefaren min pleide å lese Shakespeare for meg.
Han var intellektuell
av den algeriske sorten,
sinne og selvmedlidenhet.
Han var også krigshelt under Algerie-krigen.
Bestefar klarte seg.
Men ikke de andre.
Ikke de andre, nei.
Jeg har en papirkurv i hodet mitt. De fleste i familien min ligger der.
Malik.
Fortell meg om den mest ettersøkte kvinnen i verden.
Hun sier hun heter Adilah El Idrissi
og at hun er fransk statsborger fra Paris.
Vitner i leiren identifiserte henne som IS-kommandanten Sabine Al Kubais.
Fransk-algerier fra Marseilles.
Hun sier hun er uskyldig.
Identiteten hennes ble bekreftet av seks forskjellige jesidiske vitner.
Hvor er vi?
Jeg tok omveien rundt fjellet.
Nå er vi i Tyrkia.
Jeg drømte at jeg var i Paris.
Lenge siden du så henne sist?
Altfor lenge.
Herregud.
Hun er nydelig.
- Hvor gammel er hun? - Hun er ti nå.
- Hvordan kan en mor forlate datteren sin? - Hva sa du?
Hvordan kan en mor forlate barnet sitt?
Har du barn?
Nei,
men jeg lurer likevel.
Forklar hvordan du forlater barnet ditt.
Jeg kunne ikke ta henne med meg.
Det er få kvinnelige IS-kommandanter. Vi tror det kan være samme person.
De omtalte henne som "Djinn Al Raqqa".
Ånden fra Raqqa.
Åndens opprinnelige arabiske betydning er "hamløper".
Ingen av dem vi er interessert i heter Adilah El Idrissi.
Nå er det din tur.
Familien din…
De er døde. Moren min døde da jeg ble født, faren min da jeg var 16.
Har du mann?
Noen ganger.
Amerikanerne ankommer leiren i morgen tidlig, sikkert med sedvanlig fanfare.
De skal visst "få oversikt over virusinfeksjoner".
Skal de raide en FN-leir?
For å lete etter målets DNA.
De har sendt en mann til Paris.
Den mest amerikanske amerikaneren USA noen gang har laget.
Han kommer til å by på et helvete, og det betyr at de tar dette på alvor.
Målet er fransk. Dette er en fransk operasjon.
Selv om direktøren tvang oss til å be om hjelp fra MI6?
Fordi hun er best i verden på dette.
Hvis denne kvinnen lyver om sin identitet, vil hun finne det ut.
Du er kanskje litt forutinntatt?
Uansett
lander den mest amerikanske amerikaneren i morgen tidlig.
Jeg vil at du skal ønske ham velkommen.
Alt ved meg er kjedelig sammenlignet med deg.
Barnebarnet til en revolusjonær kommunist,
som ble modell, sluttet seg til IS og liker Shakespeare.
Ikke sluttet seg til.
Hoppet utfor et stup.
Og Malik, dette er høyst konfidensielt…
En kilde for syrisk etterretning har meldt
at en høytstående kvinnelig IS-kommandant er del av en utbrytercelle.
De planlegger et stort angrep på et ukjent vestlig mål.
Mellom syv og ti dager fra i dag.
Jeg melder den britiske agenten om eskaleringen.
Imogen vil finne ut av om kvinnen i bilen er en ånd eller en demon.
Få armen din.
OK.
Du har ikke bedt meg gi fra meg kniven ennå.
Det er fordi jeg ikke er redd for deg.
Da de jesidiske kvinnene kom, sloss du som en som virkelig kan slåss.
Jeg ble angrepet da jeg var yngre.
Da lærte jeg å beskytte meg selv.
Lærte du å slåss?
- Ja. - Og å drepe?
Ja.
Gjorde du det?
Nei.
Vær så snill. Ikke lyv.
Da jeg var i Raqqa, flyttet vi til en liten landsby.
Vi måtte samle alle menneskene.
De tok med seg guttene og mennene, og de…
Det var en garasje der, hvor store lastebiler sto parkert.
Den hadde høye gjerder og en hund.
De skjøt hunden for å fjerne lastebilene.
Vi kvinnene ble låst inne.
Krigerne kom når de ville
og gjorde akkurat det de ville med kvinnene og jentene.
I leiren sa jesidi-kvinnene at du ga ordre til mannlige krigere.
De som sa det, snakker ikke fransk.
Jeg ropte på fransk.
Ropte hva?
Jeg prøvde å stoppe det.
Det var…
Jeg var i sjokktilstand.
De to kvinnene jeg reiste med, satte hoder på påler ved rekkverket på skolen.
Det var galskap.
Mens alle sov, gikk jeg til garasjen og låste opp porten.
Jeg satte de jesidiske kvinnene fri og ba dem løpe.
Hva med deg?
Jeg ble med noen flyktninger mot grensen.
Jeg hadde tatt av meg nikaben,
men noen i leiren kjente meg igjen.
Det er sannheten.
Jeg har aldri drept noen.
Krigerne vet at jeg slapp dem fri.
Når vi kommer til Edip Köyü, vil de være der. De vil kjenne meg igjen
og drepe meg mer sikkert enn jesidi-kvinnene kunne ha gjort.
Vil du ha sannheten? Jeg kommer til å dø i Edip Köyü.
De vil kaste meg inn med de andre,
og ingen der er gale eller snille nok til at de hjelper meg.
Hei.
Max Peterson.
Agent Amar. Kom.
Gidder du å hjelpe meg med å finne ut av dette?
Jeg står her
og ser på dette blå lyspunktet på vei nordover.
Fransk-kontrollert informasjonsstrøm.
Og jeg spør meg selv
hvorfor den franske e-tjenesten tillater at Malik driver en britisk agent
som han knullet jevnlig hjemme hos henne i London for bare en drøy måned siden?
Hvorfor ser du på sikret materiale på en mobiltelefon på offentlig sted?
Ta det med ro.
Jeg skal svare på det når du svarer meg.
Hvorfor lar den franske e-tjenesten Ånden fra Raqqa,
den jævla tikkende bomba, gå fritt og ubegrenset rundt
på territoriet til en NATO-alliert sammen med kjæresten din?
Operasjonen er fransk.
Du har ingen jurisdiksjon eller rett til å fange opp vår etterretning.
Du er sikkert sliten, monsieur Peterson. Vi har en bil til deg.
Gi meg telefonen min.
Du er i Frankrike. Du får den når den er klarert.
Det er min telefon
med mine familiebilder, din drittsekk.
Få telefonen min!
Noe galt, mine herrer?
Ikke nå lenger.
Det er i orden. Det går bra.
Takk. Takk for alt dere gjør.
Faen!
Det var da ganske flaut og uverdig
av deg.
- Velkommen til Frankrike. - Hater Frankrike.
Av grunner vi ikke kan røpe,
har USA offisielt overtatt denne etterforskningen.
- Dere skal ikke blande dere… - Nei vel.
eller sette agenten som er autorisert av Frankrike, i fare.
Be kjæresten din i det blå lyset om å forvente flere fortløpende eskaleringer.
Og sånn fortsetter det.
Ifølge bilen har vi 30 minutter igjen.
Du må si meg noe.
Si meg hvem du er.
Jeg er redd det ville ha knekt meg fullstendig.
Jeg mistet noe.
For lenge siden.
Og helt siden den gang, har jeg prøvd å finne ut hvorfor jeg mistet det.
Livet ditt.
Si meg hvorfor en vakker datter av intellektuelle og kommunister ville
fly over landegrenser og klatre opp fjell for å bli med i det brutale sirkuset.
Jeg vet ikke hvorfor. Det tror jeg du er klar over.
Jeg skulle gjerne ha funnet ut av det.
Så setter vi i gang.
Har du henne?
- Jeg har lite tid. Jeg er ved en veikro. - Vi vet. Har du henne?
Ja.
- Er det henne vi leter etter? - Jeg vet ikke ennå.
- Magefølelsen din… - Magefølelsen min vet ikke ennå.
Det var nok det, men ikke nå lenger.
- Stoler hun på deg? - Så klart.
Hun gjør noen tabber, men hun er veldig smart,
så jeg vil ikke at dere ødelegger noe.
Du følger ikke lenger instruksjonen, Imogen.
Vær så snill.
Ikke en gang til.
Ikke snakk til mitt egentlige jeg.
Det er noe jeg trenger…
For slikt som vi er laget av, slik er vi.
Adilah, min venn,
du bør vite at jeg ikke aner hva som kommer til å skje nå.
Tullejente.
Begynn.
Oversatt av: Stian Sandberg