Portia!
- Tomas! - Ca întotdeauna, sincronizare impecabilă!
Mulțumesc.
Hai să sărbătorim!
Totul va fi finalizat când vom ajunge la Berlin. Ai fost de neprețuit.
Mulțumesc, Tomas.
Mă îndoiesc că vei spune la fel când va ajunge Interpolul.
Ce vrei să spui?
Cine ești?
Sunt cea care a înregistrat și memorat toate mișcările tale
și tot ce ai spus în ultimele 37 de zile.
Și au fost doar lucruri foarte imorale și extrem de ilegale.
Ești foarte prost, Tom. Foarte prost!
Cățea nenorocită!
Succes!
Tomas Schmidt!
Am terminat. Fără tam-tam.
Am nevoie de o zi la Londra, apoi zbor la Istanbul.
Aș vrea să mă cheme Imogen.
VĂLUL SECRETELOR
TABĂRA DE REFUGIAȚI DE LA GRANIȚA TURCO-SIRIANĂ
Nu!
Mergi pe drumul din nord!
La stația alimentară! Ce faci?
Ce se întâmplă?
Ce crezi?
Opriți-vă!
Mâncarea nu va fi distribuită până nu ajunge mașina la stație!
Opriți-vă!
Mâncarea nu va fi distribuită până nu ajunge mașina la stație!
Coboară.
Faceți loc!
Opriți-vă!
Mamele cu copii sub cinci ani…
Nu vă înghesuiți!
Mamele cu copii sub cinci ani…
Daeș!
ISIS!
Mi-a ucis soțul și fiica! E daeș!
N-am fost eu…
Daeș! ISIS!
Înapoi!
Hai!
Ridică-te!
Ce țară e aceasta, prieteni?
ONU
Bună!
Bună ziua! Bun-venit la circ!
- Minunile chiar există! - Serios?
Da. Nu ne trimit pe nimeni niciodată să ne ajute.
Ni se spune că, dacă credem că e rău aici, să vedem cum e în alte părți,
să vorbim cu unii și cu alții, iar lor li se spune același lucru despre noi.
Ecusonul ăsta e gol.
Nu ne-au spus cine vine, au zis doar că trimit pe cineva.
Cine ești?
Trebuia să plec acasă acum cinci zile, dar au zis că aveți o urgență.
- Serios? Au zis ei asta? - Am zis că pot să trec pe aici.
- Desigur! - Nu-mi lungesc drumul decât cu 50 de ore.
- De ce nu? - Da…
Ador să conduc pe drumuri periculoase de munte,
să frânez și să nu mă opresc din cauza gheții.
Normal!
- Unde e casa ta? - În Londra. Așa cred.
Bun! Aia e strada principală. Străzile sunt numerotate de la stânga la dreapta.
Aici suntem în Times Square. Dacă reușești aici, reușești oriunde.
Dacă nu-ți place vremea, mai stai puțin!
Sunt cam 10.000 de refugiați, majoritatea sirieni, câțiva yazidiți.
Majoritatea sunt femei. ISIS a ucis bărbații.
Rahat!
- Ești bine? - Scuze!
Socoteam câte zile au trecut de când m-au trimis aici
și mi-am dat seama că azi e ziua mea.
- Pe bune? - Da. Suntem în 28, nu?
- Azi e 29. - Să-mi bag! Și mai nașpa!
Trebuie s-o sun pe mama! O să creadă că am murit.
- Nu am semnal aici. Aveți stație? - Acolo e cabina de comunicații.
- Ești foarte haioasă. - Mulțumesc!
- Cabina de comunicații e aici! - Întâi fac pipi!
- Toaletele sunt înghețate. - Întotdeauna! Sunt obișnuită.
Hei, unde mergi?
- Ce caută un militar în tabără? - Protejează o franțuzoaică.
O yazidită a recunoscut-o din Raqqa.
Se pare că e din ISIS.
Cum o cheamă?
Zice că o cheamă Adilah El Idrissi, dar cine știe? Poate s-o cheme oricum.
- Ai raportat? - Da.
I-am trimis amprentele la spionii francezi, unde or fi.
Și americanilor din Doha, de parcă le-ar păsa.
Militarul mai pleacă noaptea să se încălzească.
Aș pune pariu
că o s-o găsim cu beregata tăiată înainte să vadă cineva e-mailul.
Am fost la Dahuk, în Irak.
Am văzut de ce sunt capabile animalele din ISIS. A fost dezgustător.
I-ai tăia beregata cu mâna ta fără să clipești, nu-i așa?
Nu știu.
Cu un cuțit și o sticlă de arak… Nu se știe niciodată.
Trebuie să dau telefon.
Da… Dacă vrei să-ți spună mama „la mulți ani”,
îți face legătura Philippe, labagiul francez.
Bună! Trebuie să folosesc stația.
Scuze, sunt Imogen! M-au trimis să vă ajut.
Nu ne trimit niciodată ajutor.
Trebuie să vorbesc cu mama, e în Wimbledon. Am fi amândoi stânjeniți.
Nu te plimbi puțin?
Mersi.
Apropo, nu poți fuma aici.
Ba pot!
SEDIUL DGSE PARIS
„Sunt aici. Situația s-a schimbat. A fost un incident înainte să ajung.
Martorii confirmă că e una dintre puținele femei comandant din ISIS.”
Amprentele nu sunt concludente. Trimite-o urgent în tabăra din Edip Köyü.
Americanii dau târcoale. Vrem să ajungem primii la ea.
- Sunt sigur că vei scoate ceva de la ea. - Da.
Știu că vorbesc singur, dar ai grijă.
Tu cine ești?
Sunt de la un ONG. M-a trimis Guy să-i evaluez starea.
Lasă-ne singure.
Adilah, vreau să vorbesc cu tine.
Mă cheamă Imogen Salter.
Lucrez la un ONG. Cred că pot să te ajut.
Pot intra?
Cu ce să mă ajuți?
Să rămâi în viață.
De ce vrei să rămân în viață?
- Vorbesc franceza. - Da, dar ai accent rău.
Serios?
Bine…
Am promis să ținem oamenii în viață, așa ca doctorii.
- Nu ești doctor? - Nu.
Dar ce ești?
Ai nevoie de doctor?
Cineva m-a înjunghiat când ne-am bătut. Am observat abia pe urmă.
- Ai nevoie de antibiotice. - Nu!
Dacă-mi dau medicamente, o să mă otrăvească.
Nu te otrăvește nimeni.
Mă urăsc.
Meriți să te urască?
- Unde ai învățat să vorbești engleza? - La școală.
La ce școală ai fost?
Lângă Paris. Acolo ne-au predat engleza.
Îmi place engleza.
- Poeții… - Și mie.
Îmi citea tata din ei.
Te-a examinat cineva?
De ce-ți pasă de mine?
Probabil fiindcă am conștiință. Ea îmi dictează ce să fac.
Când eram mică…
salvam viermi.
Viermi?
Și insecte.
Eu sunt un vierme sau o insectă?
- Ești fluturele din stomacul meu. - Nu știu ce înseamnă.
- Înseamnă că nu te va otrăvi nimeni! - Oricum o să mor în curând.
Mă îndoiesc că vor face ceva cât timp sunt aici.
- Nu poți fuma aici. - Mai lasă-mă!
- Și-a sunat englezoaica mama? - Da.
- Despre ce au vorbit? - Nu știu. Mi-a zis să ies.
L-am sunat pe Pieter la sediu, nu știe nimic de ea.
Te-a întrebat ceva?
Doar dacă poate folosi Zoom pe laptopul meu.
Mă întrebam de când ne trimit oameni care nu sunt medici
să ne ajute la minus 30 °C și zăpadă de trei metri?
Uneori, când închid ochii, văd cum se uită toți la mine
sau mă ating ca pe un obiect.
Doamne, stai așa… Ia-o de la început.
Eram la școală.
Îmi plăcea matematica. Voiam să mă fac inginer.
Cineva m-a văzut la o spălătorie, mi-a făcut poze și m-a invitat la Paris.
Am abandonat școala.
Nu mai fusesem în oraș. Nu în Parisul pe care-l știe lumea.
Am început să beau prea mult,
au urmat drogurile și… știi tu…
Bărbați?
Da, bărbați.
Mai exact, un bărbat.
- Unul bun sau unul rău? - Unul rău.
Familia mea m-a dezmoștenit.
Aveam foarte puține opțiuni.
Cum dracu', din model la Paris, ai ajuns într-un cort dintr-o tabără de refugiați,
acuzată că faci parte din ISIS?
Am auzit că ai vrut să dai saci cu făină mamelor cu copii mici.
Am o copilă.
În Raqqa?
În Paris.
Am părăsit-o.
Ea e singurul motiv pentru care vreau să trăiesc.
Nu-mi doresc decât să-mi duc viața alături de ea,
dar mă tem că nu se va întâmpla.
O mamă n-ar trebui să-și piardă copilul.
Dacă accepți, îți aduc antibiotice.
Voi încerca să te scot din Siria, să te duc într-o tabără din Turcia.
Acolo poți cere să fii repatriată și se vor ocupa de tine cum se cuvine.
Pot să fumez?
Fugi!
Stați pe loc!
Nu vă apropiați!
Plecați!
Povestea asta dovedește că nu lucrezi la niciun ONG.
Ești o mincinoasă.
Eu mint?
Ai găsit o soluție să nu mai fii atât de singur aici, nu-i așa?
E numai una?
Sau sunt multe?
Asta e marea dezvăluire? De-asta te-au trimis?
Nu, dar e motivul pentru care mă vei lăsa să o iau cu mine
și îmi vei da benzină ca să ajung la granița cu Turcia.
Dacă femeia aia e cine zic ei că e, e o ucigașă.
Femei, copii, prunci maltratați, violați și uciși!
Și tu o ții de mână, ai încredere în ea!
Luptătorii ăștia europeni radicalizați sunt inteligenți și educați,
nu se căiesc prea des.
Eu încerc doar să…
Încerc să…
să creez un sistem
în acest haos jegos și în omenirea asta stricată.
Nu sunt nimic. Sunt inofensiv. Prietena ta din Paris nu e așa.
Dacă fac plângere, ești terminat!
Dacă faci ce-ți spun…
te las în seama conștiinței tale.
Cine dracu' ești tu?
- Are nevoie de injecții. - Știu să le fac.
Nu iei un paznic cu tine?
Nu-ți dai seama că ea e dușmanul tău și își dorește doar să-ți taie beregata?
Poate că îmi dau seama.
Hai să facem o înțelegere. Nu fumezi în mașină.
Țigările îmi provoacă greață.
Bine.
Dacă tot stabilim reguli, mai avem una. N-avem radio. Trebuie să vorbim.
Serios!
Ți-am salvat viața, îmi ești datoare!
Bine, vorbim.
Nu chestii plictisitoare, cum ar fi mâncarea, sexul sau muzica.
- Dar ce? - Să începem cu familia.
CAMERA DE MONITORIZARE A DGSE PARIS
Karkamiș
DJINNUL din RAQQA
Care sunt poeții englezi care-ți plac?
- Cel mai mult, Shakespeare. - Îți place Shakespeare?
De ce întrebi? Crezi că n-am citit Shakespeare?
Tata a fost profesor, a predat engleza.
Bunicul îmi citea din Shakespeare.
Era un intelectual.
Unul algerian, plin de furie și care-și plângea de milă.
A fost și erou al revoluției algeriene.
- Bunicul a fost de treabă. - Dar restul nu erau.
Nu, restul nu erau.
În mintea mea am un coș de gunoi. Majoritatea familiei mele e acolo.
Malik…
Vorbește-mi despre cea mai căutată femeie din lume.
Spune că o cheamă Adilah El Idrissi și că e cetățean francez din Paris.
A fost identificată în tabăra de refugiați ca Sabaine Al Kubaisi, comandant ISIS.
- O franco-algeriană din Marsilia. - Zice că e nevinovată.
A fost identificată de șase martori yazidiți.
Unde suntem?
Am ocolit muntele. Suntem în Turcia.
Am visat că eram la Paris.
De când n-ai mai văzut-o?
De prea mult timp.
Doamne!
E frumoasă!
- Câți ani are? - Zece ani.
- Cum poate o mamă să-și părăsească fiica? - Poftim?
Cum poate o mamă să-și abandoneze copilul?
Tu ai copii?
Nu.
Dar întrebarea e aceeași.
Explică-mi cum îți părăsești copilul.
Eu… n-am putut s-o iau cu mine.
Sunt foarte puține femei comandant în ISIS. Credem că ar putea fi ea.
Au descris-o și ca fiind „Djinnul din Raqqa”. Duhul din Raqqa.
Prima semnificație în arabă e „metamorf”, duhul care-și schimbă forma.
Nicio persoană vizată de noi nu se numește Adilah El Idrissi.
E rândul tău.
Familia ta…
Au murit.
Mama a murit când m-am născut. Tata, când aveam 16 ani.
Ai bărbat?
Din când în când.
Americanii ajung dimineață în tabăra de refugiați,
cu tam-tamul specific, sunt sigur.
Chipurile, evaluează infecțiile virale.
- Fac un raid într-o tabără a ONU? - Caută ADN-ul persoanei vizate.
L-au trimis pe acest bărbat la Paris.
Cel mai american american născut vreodată în America.
E un diavol, iar asta înseamnă că iau treaba asta în serios.
Ținta e o franțuzoaică. E operațiunea francezilor.
Chiar dacă directorul ne-a obligat să cerem ajutorul MI6?
Fiindcă e cea mai bună din lume.
Dacă femeia minte cu privire la identitate, ea va ști.
Nu crezi că ești puțin prea subiectiv?
Oricum, cel mai american american aterizează dimineață.
Să fii acolo. Fă-l să se simtă binevenit.
În comparație cu tine, viața mea e plictisitoare.
Tu ești nepoata unui revoluționar comunist,
ai devenit model, te-ai alăturat ISIS și adori Shakespeare.
Lor nu li te alături.
Te arunci în prăpastie.
Malik, e o operațiune secretă.
Un informator al serviciilor secrete siriene
a raportat că o femeie comandant din ISIS face parte dintr-o celulă separatistă.
Pun la cale un atac de anvergură asupra unei ținte occidentale necunoscute.
Peste vreo șapte-zece zile.
Îl informez pe agentul britanic că a escaladat.
Dacă femeia din mașină e un duh sau un diavol, Imogen va afla.
Dă-mi brațul.
Bun…
Încă nu mi-ai spus să-ți dau cuțitul.
Nu ți-am cerut cuțitul fiindcă nu mă tem de tine.
Când au venit femeile yazidite, ai luptat ca una care știe să se lupte.
Când eram mai tânără, am fost atacată.
Pe urmă am învățat să mă apăr.
Tu ai învățat să te lupți?
- Da. - Și să ucizi?
Da.
Și ai făcut-o?
- Nu. - Nu mă minți, te rog.
Când eram în Raqqa, ne-am mutat într-un sat mic.
A trebuit să adunăm toți oamenii.
Bărbații și băieții au fost luați și…
Era un garaj unde parcau camioanele mari.
Avea un gard înalt și era un câine acolo.
Au împușcat câinele ca să scoată camioanele.
Au încuiat femeile acolo.
Luptătorii veneau când aveau chef
și le făceau ce aveau ei chef femeilor și fetelor.
În tabără, femeile yazidite spuneau că te-au văzut dând ordine luptătorilor.
Cei care zic asta nu cunosc franceza. Am strigat în franceză.
Ce ai strigat?
Am încercat să-i opresc.
A fost…
Eram în stare de șoc.
Cele două femei cu care eram puneau capete în țepii gardului școlii.
A fost o nebunie.
Când dormeau toți, m-am dus în garaj și am descuiat poarta.
Le-am eliberat pe femeile yazidite și le-am spus să fugă.
Și tu?
M-am alăturat unor refugiați ce mergeau spre graniță.
Mi-am dat jos niquabul, dar cineva din tabără m-a recunoscut.
Ăsta e adevărul.
N-am ucis pe nimeni, niciodată.
Luptătorii știu că am eliberat femeile. Când ajungem la Edip Köyü, vor fi acolo.
Mă vor recunoaște și mă vor ucide cu siguranță, nu ca femeile yazidite.
Vrei să știi adevărul? Mă duci la Edip Köyü ca să mor.
Voi fi aruncată undeva, cu restul,
și nu va fi nimeni la fel de nebun și de bun ca tine să mă salveze.
CONEXIUNE SATELIT
Bună!
- Max Peterson. - Agent Amar. Pe aici!
Ascultă, vezi dacă mă poți ajuta cu chestia asta.
Stau și mă uit la punctul ăsta albastru care merge spre nord.
E o transmisie controlată de francezi.
Și mă întreb
de ce naiba-i permite DGSE acestui Malik să folosească o agentă britanică
cu care făcea sex în apartamentul ei din Londra cu doar trei luni în urmă?
De ce urmărești materiale secrete pe un telefon mobil într-un loc public?
Ușurel!
Îți spun după ce-mi răspunzi la întrebare.
De ce-i permite DGSE Duhului din Raqqa,
acestei bombe cu ceas, să circule liberă și fără restricții
pe teritoriul unui aliat NATO, însoțită doar de iubita ta?
E o operațiune franceză.
Nu ai jurisdicție și nici dreptul de a ne intercepta informațiile.
Iar acum, monsieur Peterson, cred că ești obosit. Te așteaptă o mașină.
Dă-mi telefonul, amice!
Ești în Franța. Ți-l înapoiez după ce va fi golit.
E telefonul meu și am poze cu familia mea în el, nenorocitule!
Dă-mi telefonul!
E vreo problemă, domnilor?
Nu mai e.
E-n regulă. Nu e nimic.
Mulțumesc! Mulțumesc pentru ajutor.
Rahat!
Destul de jenant și de înjositor…
din partea ta.
- Bun-venit în Franța! - Urăsc Franța!
Din motive pe care nu le putem divulga, ancheta a fost preluată oficial de SUA.
Nu faceți nimic care să pericliteze viața persoanei autorizate active pe teren.
Zi-i iubitei tale din punctul albastru să se aștepte la escaladarea situației.
Așa e întotdeauna…
După GPS, mai avem 30 de minute.
Trebuie să-mi spui ceva.
Spune-mi cine ești.
Sincer, mă tem că asta m-ar da peste cap.
Am pierdut ceva.
Acum mult timp.
Am tot încercat să-mi dau seama
de ce am pierdut.
Viața ta…
Explică-mi de ce frumoasa fiică a unor intelectuali și comuniști
ar lua avionul, ar trece granițe și ar urca pe munți
ca să se alăture acelui circ grotesc.
Habar n-am de ce am făcut-o. Cred că știi asta.
Mi-ar plăcea să trăiesc suficient cât să aflu.
Fie!
- Ai luat-o? - N-am timp. Sunt într-o parcare.
Știm unde ești. E cu tine?
- Da. - Crezi că e femeia pe care o căutăm?
Încă nu știu.
- Instinctul tău… - Instinctul meu nu știe încă.
Cred că a fost, dar nu știu dacă mai e.
- Are încredere în tine? - Sigur.
Face greșeli, dar e foarte inteligentă.
Nu vreau ca oamenii voștri să strice totul.
Nu mai urmezi instrucțiunile, Imogen.
Te rog…
Nu din nou!
Nu vorbi cu identitatea mea reală, nu mă ajuți.
Vreau să…
Suntem făcuți așa cum suntem.
Adilah, prietena mea,
să știi că nu am nici cea mai mică idee despre ce urmează.
Prostuțo!
Începe!
Subtitrarea: Corina Negreanu