GIBBS ISLAND ANTARKTIS
LUFT: 2°C / 35F HAV: -1,7°C / 29F
Dykkere i vandet. Dykkere i vandet.
Det her er farezonen. Her befinder rovdyrene sig.
Leopardsæl! Leopardsæl!
Stop det. Nej. Ikke bide.
Nej. Nu må vi bare holde øje her.
Klar?
Jeg er Bertie. At filme dyr er mit job.
Den jagt ser du ikke hver dag.
Og jeg tager det meget seriøst!
Se, jeg prøver at filme pingviner. Og jeg missede det.
Det var tæt på.
Jeg vil fortælle dyrelivets historier i en hastigt forandrende verden.
Det lød som et stort knæk!
Dette er mine eventyr.
Fjorten tusind kilometer fra mit hjem i England
er det koldeste kontinent på Jorden.
ANTARKTIS
Vi er nået til Antarktis!
Se lige den store mur af isbjerge ved verden ende.
Du godeste!
Dette iskolde vand er hjemsted for et væld af ekstraordinære dyr,
og jeg er her for at filme et af de største, der nogensinde har levet
på vores planet...
den mægtige finhval.
Dobbelt så lang som en greyhoundbus, så tung som et fuldt lastet passagerfly,
de bevæger sig over flere tusinde kilometer over verdens have.
Jagtet til randen af udryddelse via årtier af kommerciel hvalfangst,
er de stadig beskrevet som en sårbar art.
Men i de seneste par år har forskere rapporteret om
store samlinger af finhvaler ud for en fjerntliggende ø i Antarktis,
og jeg vil filme den største samling i historien
over og under vandoverfladen.
Og vi er sikre på at se nogle andre episke dyr på vores rejse.
Antarktis er en kæmpe udfordring at filme i selv på de bedste tidspunkter,
iskoldt vand, hylende vinde.
Men den hvalsamling vi tager afsted til foregår ikke
i en lille rar beskyttet bugt i ly af et bjerg.
Den foregår ude i det vanskeligste stykke hav på hele planeten.
Der er ikke noget læ i det Sydlige Ishav, hvor vinde kan nå 110 kilometer i timen,
der pisker bølger op over 20 meters højde.
Og med havtemperaturer lige over frysepunktet,
kan menneskets overlevelse i vandet måles i minutter.
Og der er endnu en hage.
Den Antarktiske vinter er lige rundt om hjørnet,
så hver dag vi er her, bliver det koldere, mørkere, mere blæsende...
og farligere.
Vores skipper vil have os væk herfra om 28 dage, ikke en dag senere.
28 DAGE TILBAGE
Uret tikker.
Nøglen til vores succes ligger i fødekilden.
Havet er stort, men kan vi finde deres føde,
burde vi kunne finde hvalerne.
Og pingviner er vores første store ledetråd.
De spiser samme føde.
Der er ikke noget, som at ankomme til en pingvinkoloni.
Det er en angreb på sanserne.
Det larmer, det lugter meget... og der sker bare så meget.
Pingvinerne elsker sten, de elsker sten!
Antarktis er så fuld af is, at pingvinerne har brug for rå klippe at bygge rede på.
Og de bruger stenene til at bygger deres reder,
så man kan se et par her, der løber rundt...
og løber tilbage til deres rede med sten.
Her kommer han, denne... den her tager bare en sten lige her....
Sådan der, det er en god en.
Tilbage til reden.
Mens vores mål er at nå en stor hvalsamling,
er alle dyrene her, disse rempingvinger,
de antarktiske pelssæler, der løber rundt,
her i kolonien,
alt kommer til at være ude i havet og jagte sammen.
Antarktis er måske det bedste sted at filme kæmpestore dyr,
men du kan ikke bare dukke op med dit kamera og trykke optag.
Du må betale entreprisen.
Og det betyder at krydse en af de allerfarligste strækninger
af vand på Jorden, mellem Sydamerika og Antarktis,
Drakestrædet.
5 DAGE TIDLIGERE
Det er en strækning på 800 kilometer med voldsomt og uforudsigeligt hav,
og utallige skibe langt større end vores er gået tabt
uden et spor i disse farvande.
For vores skipper Ben Wallis er selv det mest enkle job
blevet livstruende.
Ben skulle skifte en pære i masten.
Det værste ved det hele er, at et stort rul nedad
på bådniveau
er et langt større rul nedad på toppen af masten!
I bølger som disse, med havets temperatur kun
lige over frysepunktet, enhver, der falder overbord,
kommer ikke til at overleve.
Der er ikke tid til, at vi kan vende båden
og tage tilbage og finde dem.
Hey!
-Alt vel? -Som nyt.
Vi er et par dage ind i sejladsen, og jeg har det ikke for godt.
Men jeg tænkte, det ville være et godt tidspunkt at give jer en tour af båden...
Lad os gå herind. Her et af drengenes værelser.
Alt vel, gutter?
Herinde har vi Tash, som har... et meget vigtigt job.
Hun står for alle... alle optagelserne.
-Det går fint med at downloade? -Ja, går fint.
Nu skal vi være søde rundt om hjørnet her, for Will har det
ikke alt for godt. Hvordan går det?
Nej, ikke... ikke godt. Okay, vi lader ham være.
Og... Vi har... vi har noget bevægelse!
Åh altså.
DRAKESTRÆDET ANTARKTIS
Efter fire dage til søs får vi vores første glimt
af Antarktis, Elephant Island.
Og vi bliver belønnet med et tegn på, at vi er kommet til det rette sted.
Den kæmpe er en finhval, det er vores første finhval.
Og for et dyr, der er virkelig enormt,
viser det ikke meget af sin krop fra overfladen,
så jeg smider dronen op for at få et bedre udsyn. Sådan der.
Den her skønhed er en sydlig finhval.
Og de her 24 meter lange kæmper kan leve i 90 år.
De er kæmpestore.
En stor hun kan veje mere end 80 ton, det er omtrent 16 afrikanske elefanter.
Og de kan være hurtige. Altså finhvaler er formet
som en torpedo, så de er virkelig strømlinede.
De kan nå en fart på op mod 40 kilometer i timen.
Disse hvaler i Antarktis har en smuk gul-orange nuance,
den får dem til at se lidt beskidte ud. Og det er kiselalger.
De er små mikroskopiske organismer, der vokser på hvalens hud.
I en af menneskehedens største forbrydelser mod naturen
blev tre fjerdedele af en million finhvaler dræbt, før kommerciel hvalfangst
blev forbudt i 1986.
Efter at være tæt på udryddelse lader deres antal til at komme igen,
og det er derfor, vi er her nu.
24 DAGE TILBAGE
Først skal vi finde et sikkert sted at kaste anker. Lettere sagt end gjort.
Elephant Island er fuldstændig udsat for de nådesløse storme
fra det Sydlige Ishav.
Der går ikke længe, før vi får en forsmag på, hvad vi kan forvente
af vejret her.
Jeg startede med at sige, at vi kom
til det hårdeste sted i verden at filme,
men først nu, hvor vi er her, går virkeligheden af det
op for mig! Vi kan jo intet gøre i dette!
Vi må bare hænge i denne forankring
til stormen blæser over.
Lige nu skal vi ingen steder.
For at have nogen chance for at finde hvaler, må vi bruge videnskaben
for at forudse, hvor deres hotspots for føde vil være.
Og jeg har taget den helt rette person med til det,
Leigh Hickmott, en af verdens førende hvaleksperter.
Hvor tror du, vores hovedområder kommer til at være?
Vi kan se, hvor disse isobath kommer tættere på hinanden,
hvilket indikerer, at vandet går fra meget dybt vand
til meget lavt vand relativt hurtigt.
LEIGH HICKMOTT HVALBIOLOG
Og det er de områder vi vil prøve at fokusere på.
Leigh mener, vores bedste chance for succes er her,
nordvest for øen, hvor havbunden pludseligt daler over hundrede meter,
og skaber en stejl klippe under vandet.
Dybe havstrømme banker
ind i klippen og bliver tvunget opad
sammen med næringsstoffer, der tiltrækker små dyr,
hvilket tiltrækker større dyr, hvilket... I forstår hvad jeg mener.
22 DAGE TILBAGE
Efter to dage forankret, løjer stormen af,
og det kribler i mig for at komme ud.
Vi må teste vores plan og finde nogle hvaler i området,
vi kalder det nordvestlige hjørne.
Så er vi på vej. Måske er i dag dagen.
Ankeret er oppe, på vej.
Det ser blæsende ud, men vi må ud i det for at finde noget.
Forholdende lader til at skifte hvert femte minut.
Krydser fingre for hvaler er herude.
Men så snart vi er væk fra kysten, rammer vi høj sø.
Det er ikke stille, der er en høj dønning til venstre.
Det er en udfordring at finde hvaler i alle dønningerne,
men en helt anden at kunne sætte den lille båd i
for at dykke og smide dronen op.
er... Ja, det bliver en stor udfordring.
Vi må stole på vores GPS og dybdemåler
for at ramme det rette område.
Vi har kigget på dybdemåleren,
og i takt med vi sejler væk fra kysten, bliver dybden også
langsomt dybere og dybere.
Pludseligt i de sidste par minutter
er den styrtdykket,
så vi må have ramt en stor undervandklippe.
Tid til at teste om vores teori om
hvalernes fødelokation holder vand.
Lige der.
Der er helt klart med masse aktivitet,
mange fugle, mange albatrosser, kappetreller flyver rundt.
-At se mange fugle... -Hvaler!
Der er en hval.
Endnu et pust derovre.
Vi begynder at se hvaler, vores første hvaler.
To.
Stort udfald.
Wow.
Vi har set mange små enkelte pust,
og pludseligt forude er der mindst 10 hvaler
Leigh, hvad tror du?
Se alle pustene!
Det er en lettelse at se det.
Sådan der!
Vi lader til at være det rette sted, men for at filme det ordentligt
vil jeg bruge alle vores specialkameraer...
og det sker tydeligvis ikke lige nu.
Det er alt for vanskeligt.
Så vi kommer ikke til at komme i vandet,
ikke til at flyve dronen.
Men vi har fundet stedet...
nu skal vejret bare samarbejde.
Men vejret samarbejder ikke.
Vi rammes af vinde på 64 kilometer i timen og kæmpe bølger.
Forholdende skifter fuldstændig i løbet af et par timer...
og bliver dårlige på minutter.
Vi er tvunget til at søge ly.
Jeg føler, jeg er på vej ned efter det store adrenalinsus.
Normalvis når man filmer dyreliv,
er det store spørgsmål, om dyrene gør det, de skal,
men her så vi, at dyrene i hvert fald gjorde det, de skulle!
Det var meningen i dag skulle være et godt vindue vejrmæssigt,
men det bliver dårligt så hurtigt, så nu må vi tage tilbage
og vente på et nyt vindue.
Vi får virkelig brug for noget held
for overhovedet at få en chance for dette.
Der er varslet endnu en storm hen over natten,
så vi sejler mod syd til en lille ø, der hedder Gibbs,
hvor vores skipper tror, vi kan forankres sikkert.
Vi må holde ud og vente på de rigtige forhold
til at lede efter hvaler igen.
Vi er kommet rundt om hjørnet og har fundet denne kæmpestore
koloni af rempingviner op ad bjergsiden.
Og der er mange kæmpestormfugle, hvilket er en stor rov-
og ædefugl, der hiver pingviner fra hinanden,
så der er nok også andre rovdyr her.
Det her kan være et... et godt sted for os at se, hvad der sker.
Jeg går i land for at udforske denne uventede pingvinkoloni.
Deres tilstedeværelse kan være et tegn, der peger os i retning af hvalerne.
Rempingviner får deres navn fra den sorte markering,
der løber under deres hage, og nogle gange kaldes de
stenknuser pingviner, på grund af deres øresønderrivende skrig.
De er sociale fugle, der vralter i land
i kæmpe antal for at bygge rede.
Over en million par er blevet fundet i en enkel koloni.
De går langt for at klatre op og bygge rede med udsigt.
Der er mange pingviner her!
Hver kam vi er gået over, hvert hjørne vi er drejet om,
der er bare flere og flere rempingviner.
Der må være ti tusindvis af fugle her.
Det viser bare, hvor meget føde, der må være
i havet for at mætte alle disse munde.
Der er ingen føde til pingvinerne på land, så hver morgen går de på rad og række,
som tusinde pendlere i myldretid, for at hoppe i vandet.
Det er et fantastisk syn, så jeg stiller an ved kysten.
Men vi må holde øje med andre lokale.
De har ingen naturlige fjender på land og næsten ingen menneskelig kontakt,
så disse antarktiske pelssæler har ikke udviklet en frygt for mennesker.
Okay, okay, hov!
Det er tæt nok. Kom så, nej, fortsæt.
Det her er de frække. Hey, tilbage!
Du skal bare, ja, minde dem om du ikke er legetøj.
Fortsæt. Sådan der. Og som regel lytter de.
Når de her rempingviner kommer ud på dybere vand
jager de samme føde som hvalerne.
Krill, et lille reje-lignende skaldyr der sværmer i millioner.
For at fange krill, går pingvinerne fra klodsede, vraltende flyveløse fugle...
til torpedo-lignende undervandsninjaer.
Jeg sagde... Jeg sagde, vi var her for at filme
en stor samling hvaler, men alle pingvinerne
og pelssælerne spiller en lige så stor rolle
i... i det store fødespektakel...
og jeg kan også bare godt lide pingviner.
Fra dronen er størrelsen på denne udvandring sindsoprivende.
Det er et hårdt liv at være en af de her små pingviner.
Se den lille fyr, se der.
Han må igennem en række udfordringer hver morgen
bare for at komme i vandet.
Og det er kun begyndelsen.
De er nervøse for at hoppe i, rovdyr kunne være tæt på
ved stenenes lavvande.
Ingen vil tage første skridt.
Klassisk opførsel for byttedyr. Store antal er mere sikkert.
Ser ud til... de gør det! Så kommer de.
Vi så lige pingvinerne vælte i vandet,
og de virkede meget nervøse, og vi har fundet ud af hvorfor,
vi så lige et stort leopardsælhoved dukke op.
Det var lige der.
Den ligger på lur i stenene og venter på pingvinerne
vælter i vandet, og så tager den en.
Leopardsælen udnytter,
at pingvinerne bare hopper i.
Der er mange dønninger, der er meget vand.
Af så stort et dyr, er de meget adrætte i vandet.
Kæmpe hoved, store øjne og meget store kraftfulde kæber og tænder.
Den voksne hun viser os på grusomste vis de færdigheder,
der gør hende til en dødsensfarlig jæger.
At smide rundt med hendes bytte ser ondt ud,
men de har ikke takkede tænder, som hajer,
så dette er den eneste måde, de kan få deres føde
i små nok stykker til at sluge.
Vejret er blevet værre,
men en leopardsæl på jagt er for godt til at misse.
Det er tid til at få udstyr på og hoppe i det kolde vand for første gang.
At filme under vandet her... er ikke sjovt at gøre klar til,
det er meget med at fryse. Men jeg tror det bliver det hele værd.
Nu til det rigtig kolde.
Hurtigt, hurtigt.
Jeg bruger en våddragt...
så jeg kan være kvikkere end i end tørdragt.
Men selv den tykkeste våddragt lader vand trænge igennem.
Iskoldt vand.
Jeg har aldrig dykket i Antarktis før,
så jeg er betænkelig ved, hvordan det bliver at komme i.
Har du det?
Det er en smule skræmmende. Vandet er minus én grad celsius,
det er cirka 30 Fahrenheit.
Jeg forsøger at trøste mig selv
med tanken om, at mennesker ikke er et naturligt bytte for leopardsæler.
Jeg er også opmærksom på, at den her hun nemt kunne dræbe os,
hvis hun ville.
I 2003 blev en forsker trukket under vandet, bidt,
og druknet af en leopardsæl i Antarktiske vande.
I denne kulde har jeg cirka 20 minutters dyk før min kernetemperatur
bliver farligt lav. Jeg må arbejde hurtigt.
Det her er farezonen for pingviner. Det er her, de går hen
for at hoppe af klippen og komme til havs.
De flyver af klipperne med høj fart, for at sikre
at de når væk herfra så hurtigt som muligt.
Leopardsæl, leopardsæl.
Det lige der...
er en pingvins værste mareridt.
Wow.
Leopardsæler kan veje dobbelt så meget som en hanløve...
men det ligner mere en drage.
Hun er kæmpe.
Stop det!
Hun er nærgående.
Nu skal vi bare holde øje her.
Vi er okay, men vi skal bare sikre, at vi ikke lader den blive fræk.
Kommer tilbage.
Nej! Nej, nej. Ikke bide.
Ikke rids min fine glaskuppel.
Al denne gaben og biden, hun prøver ikke at spise os,
hun prøver bare at finde ud af hvad vi er,
for vi er helt fremmede for hende.
Hun har nok aldrig set et menneske før.
Hun er snedig.
Hun ved præcis, hvor vi kigger hen,
og hun kommer op bag os hver gang.
Bare se, hvordan hun dukker op og forsvinder ind i dønningen
og bruger bølgerne og stenene som ly.
Okay, det er et dask for meget.
Nu ignorerer hun pingvinerne og giver os for meget opmærksomhed.
Dan, tid til at komme væk.
Tak, mand.
Det var vildt!
Hun bruger sin farve mod stenene
UNDERVANDSKINEMATOGRAF
...og mod det luftfyldte vand, og pingvinerne ænser
hende ikke, før det er for sent.
Hun... hun er det rigtige sted, hun... hvorfor hun nok
blev sær med os, fordi hun ved, hun har det bedste jagtsted der,
hun forsvarer det nok fra andre leopardsæler.
Hun nåede et punkt, hvor hun ville fortsætte jagten,
og det var tid til vi smuttede.
Vi kom væk på det rette tidspunkt.
-Ja. God beslutning. -Det blev lidt "Uh, okay."
For pingvinerne, der når gennem farezonen,
har langt bedre odds.
Deres fart og adræthed giver dem en fordel i det åbne vand...
Og så kan de svømme væk fra kysten og jagte krillsværmene,
der vil fodre både dem og deres unger.
18 DAGE TILBAGE
Vi skal også tilbage til vores jagt efter de samme krillsværme.
Tilbage i det nordvestlige hjørne er vejret stadig ikke med os.
Vinden ændrer konstant retning, så vi må fortsætte jagten
efter nye forankringer, hvis vi vil sove trygt om natten.
Wow!
Se alle de hvalknogler.
Jeg glemmer tit, at Antarktis
var hjemsted for en af de største dyrelivsmassakrer,
hvis ikke den største i historien. Millioner af hvaler blev slagtet
for deres spæk, for at lave margarine og sæbe.
Det her må være kæben.
Kæmpe!
Jeg bliver ofte trist over, hvor dårligt os mennesker
har opført os som art, men siden forbuddet mod kommerciel hvalfangst
i 80'erne, er hvalerne her begyndt at
komme tilbage, og der er blevet rapporteret
om flere hvaler ud for kysten, end der har været i årtier,
og derfor er vi her, det er hvad vi leder efter.
At se de knogler har gjort mig mere stålsat
på at finde forsamlingen
og finde ud af, om finhvaler virkelig er på vej tilbage.
14 DAGE TILBAGE
Tiden rinder ud.
Men havet er fladere, himlen er klar... agtig,
og vi har finhvaler.
Ikke forsamlingen vi vil have, men nok til at vores biolog Leigh
kan sætte nogle satellitmærker.
Mærkerne vil hjælpe ham forstå deres opførsel,
og jeg håber de leder os til det store fødested.
Den data, vi vil samle, er helt ny.
Vi vil virkelig gerne vide, hvor de tager hen,
når de forlader det her.
Hvad er deres migreringsruter? Hvor tager de hen og føder?
Mit job er at lave fotoidentifikation, se om den har nogle unikke
identificerbare markeringer på ryggen eller rygfinnen.
Okay, Dave, er du klar?
Processen med at mærke har meget strikse tilladelsesregler,
for at sikre at vi ikke stresser hvalerne.
Forsigtigt.
Han sejler langsomt, stille og roligt for at sikre
dyrene er rolige og afslappede, så han kan få et... et rent skud.
Mærkerne er harmløse for de her kæmpe dyr,
men jeg er stadig fascineret af Leighs selvkontrol.
Han skyder ikke, før han har det perfekte skud.
Rolig. Vi skal bruge lidt mere finne her.
Det var tæt på.
-Det var meget tæt på. -Jeg troede, du ville skyde der.
Så... Der er den.
Det her er langt mere udfordrende, end jeg troede det ville være.
Sådan der, luk hullet.
Titaniumpilen, der har satellitmærkningen, skal sidde fast
i bunden af finnen og ikke i hvalens krop,
for at have en chance for at forblive påsat, når den dykker.
Sådan der, luk hullet.
Ja! Mærke på. Smukt, tusind tak alle sammen.
Mærkningen burde begynde at sende regelmæssige opdateringer
om hvalens bevægelser til Leighs kollega i Tyskland.
Når vi får den data, håber jeg det fører os til vores mål.
Mærke på.
I løbet af de næste par dage...
10 DAGE TILBAGE
...forværres forholdene fortsat.
7 DAGE TILBAGE
4 DAGE TILBAGE
Som dagene går, sætter tvivlen ind.
3 DAGE TILBAGE
Vi har ikke meget held her, vi bliver bare smadret
dag efter dag af stærk vind, regn, sne.
Det er svært at tro, at det nogensinde bliver stille nok til at filme.
Vi er under pres.
Men der er et glimt af håb.
Et af Leighs satellitmærker melder om megen hvalaktivitet
tæt på vores forankring.
2 DAGE TILBAGE
Vi har lige trukket ankeret op, og for første gange i flere dage
er det klart, der er ingen tåge, der er ikke så meget vind,
vi har gode forhold.
Med det samme, ude i horisonten
kan jeg se små festaber.
Det ligner små kanoner, der skyd,
men vi ved, det ikke er små kanoner.
Så vi sejler fuld fart i den retning.
Det er nu, det er den bedste chance vi har.
Alle forberedelser, al søgen, har bygget op til det her.
Det er den mest nervepirrende tid.
Jeg ved ikke, hvor mange måneder, selv år,
jeg har tænkt på det her øjeblik.
Nu er det nu, kom så!
Det er utroligt. Det lignede mange hvaler
fra... fra overfladen,
men nu er jeg oppe i luften. Størrelsen på det er...
tankevækkende, der er bare hvaler over alt.
Og deres pust lyses op af solen,
og Elephant Island i baggrunden.
Vi skal holde båden i sikker afstand fra forsamlingen,
men ved at bruge dronen kan jeg komme til kernen af det hele
og afsløre den ekstraordinære fødeteknik.
Side om side til et udfald,
de accelererer, et stort slag med halen.
Det er vildt!
Lige nu sier de, på oversiden af deres kæbe
har de store barder, store hårlignende plader,
lavet af keratin ligesom vores fingernegle og vores hår.
De bruger elasticiteten fra deres kæmpe mund
og deres store tunge til at skubbe vandet bagud
gennem barderne så de fungerer som en si
der fanger al krillen.
Det må være en af de mest ekstraordinære tilpasninger
at gå fra en... slank, strømlinet missilform
til en kæmpe ballon på sekunder.
Det er løgn!
Der er en pukkelhval i midten.
Det kan ses, fordi den har de her store brystfinner her,
og... finhvalernes brystfinner er langt mindre.
Og jeg troede pukkelhvalen var en lille baby, men det er det ikke.
Den... Den er fuldvoksen, det er bare finhvalerne,
der er meget større.
Du kan se albatrosserne og hvalerne og pingvinerne og pelssælerne
har alle en kæmpe fest.
At se det her via dronen er en ting.
Det er spektakulært, man fornemmer størrelsen,
men du er separeret fra det, det er ikke intimt.
For rigtig at se, hvad der sker,
må vi i vandet.
Vejret på overfladen er bedre,
men til havs er det iskoldt, og dønningen bliver værre.
Sind.
Under vandet bliver vi ramt af kraftfulde strømme,
der kommer fra dybet.
Det er det farligste tidspunkt på hele missionen.
Det er virkelig seriøs dykning nu.
Vi er på åbent hav, vi er i dønningen,
så vi skal være skarpe.
En stor fare er at forsvinde, så Calum her skal... skal
markere min og Dans position under vandet.
Derfor har han den dumme orange hat på,
så han er let at finde.
-Lidt groft. -Og... det er lidt groft, men sandt.
Hvalerne er store, intelligente dyr,
men de er optaget af føden,
så vi skal have hovedet med os.
Finhvaler er beskyttet af love, og der er meget strikse regler
om at nærme sig dem.
Så vi skal finde den rigtige position og lade dem komme til os.
Men det er ikke nemt, når de bevæger sig så hurtigt og dykker så dybt.
Dykkere i vandet, dykkere i vandet.
Under vand virker havet endnu større og mere tomt.
Du skal læse ledetrådene for at have en chance for at være det rigtige sted.
Og gæt hvem der peger os i den rigtige retning?
Vores venner, rempingvinerne, er eksperter i at finde krill.
Under os er der en kæmpe stime af sjældent sete marmor-isfisk
strømmende ud af dybet for at tilslutte sig festen.
Og så begynder krillen at sværme igen.
De ser store ud fra oven, men under vand er finhvalerne
simpelthen umådelige.
Efter så lang tids søgen
kan jeg ikke helt forstå, at jeg er lige ved siden af en.
Det er ydmygt at tænke på, at de kan leve i 90 år,
og denne hval kan have været i live, mens der stadig var hvalfangst,
mens dens art var udsat for en massakre af mennesker...
Jeg opfanger ingen fjendtlighed...
kun nysgerrighed.
Med hvert udfald tager hver hval så meget vand og krill ind
som størrelsen på en skolebus.
I kort tid er den dobbelt størrelse.
Finhvalerne kan fange 10.000 krill i en enkelt mundfuld,
og synke op til to tons per dag.
De har brug for enorme mængder energi for at holde så stor en krop kørende.
Det var episk. Ud af det blå, kæmpe finhval strøm...
den havde lidt spist, strømmede lige forbi
med munden fuldt udspilet. Bare se hvor stor dens mund er.
Og så svømmede den lige forbi, og jeg tænkte,
"Halen må være på vej, halen må være på vej,"
og den tog for evigt om at passere.
Hvalerne ser store ud fra båden,
de ser store ud fra dronen, men det er noget helt andet,
når de er et par meter væk, helt udspilede...
Det sjoveste er, når du kigger op for at se, hvor Calum er,
og du ser Calum omringet af kæmpestormfugle og albatrosser,
der forventer, han er noget dødt, de kan spise på overfladen.
Det er ikke et sjovt sted.
Som eftermiddagen fortsætter, til vores store forbløffelse
fortsætter antallet med at stige.
Skål, mand.
Jeg har aldrig set noget så spektakulært på en skærm før.
For hver hval vi ser på overfladen,
er der mindst tre mere under dem.
Det er svært at forstå, at vi slagtede 750.000 finhvaler,
bragte arten til kanten af udryddelse.
Den viden gør det her langt mere kraftfuldt.
Endnu vigtigere har ny forskning vist,
den vitale rolle disse giganter spiller i at opsamle og omdanne kulstof.
En hvalbestand, der trives, har store fordele,
ikke bare i disse farvande, men for hele planeten.
Ud fra optagelserne, vurderer forskere, at mere end 300 hvaler
fangede føde i denne forsamling.
Den er den største kendte samling af finhvaler nogensinde filmet.
Det er meget bevægende, for jeg ved, jeg er meget heldig,
og jeg kan rejse verden rundt og filme utrolige dyrelivssituationer,
men uanset hvor jeg er i øjeblikket
lader det til, at dyrelivet er udkonkurreret,
men det her sted er det anderledes. Bare se på det.
Det her er, hvad der sker, når man passer på dyrelivet,
når du giver det en chance. Det kommer stærkt tilbage.
Det her er en dag, jeg ikke glemmer foreløbigt.
OPDATERING...
Før vores ekspedition var der ingen der vidste, hvor
finhvalerne tog hen, når de var færdige med føden i det antarktiske farvand.
Men de mærkede hvaler fra optagelserne er begyndt at migrere op
langs vestkysten af Sydafrika for første gang.
Er det der, de tager hen for at parre sig?
Desværre stoppede mærkerne med at sende data,
og det er stadig et mysterium, indtil der forskes mere i det.
Tekster af: Iben Lillelund