GIBBS-SZIGET ANTARKTIKA
LEVEGŐ: 2°C / 35F TENGER: -1,7°C / 29F
Búvárok a vízben.
Ez a veszélyzóna. Itt tanyáznak a ragadozók.
Leopárdfóka!
Fejezd be! Ne! Ne harapj!
Nem. Óvatosnak kell lennünk.
Készen állsz?
A nevem Bertie. Állatokat filmezek.
Ilyen üldözést se gyakran látni.
És nagyon komolyan veszem!
Épp pingvineket filmeznék. Ó, és lemaradtam!
Ez elég közel volt.
A vadon történeteit szeretném elmesélni egy gyorsan változó világban.
Ez jó nagy reccsenés volt!
Ezek az én kalandjaim.
FANTASZTIKUS KALANDOK BERTIE GREGORYVAL
ANGLIA
14 000 kilométerre angliai otthonomtól fekszik bolygónk leghidegebb földrésze.
ANTARKTIKA
Megérkeztünk Antarktikára!
Nézzék az óriási, jeges hegyek alkotta falat itt, a világ végén!
Istenem!
Ezek a jéghideg vizek számos kivételes állatfajnak adnak otthont,
én pedig azért jöttem, hogy lefilmezzem az egyik legnagyobbat
a bolygónkon…
a hatalmas barázdásbálnát.
Kétszer olyan hosszú, mint egy busz, olyan nehéz, mint egy utasszállító,
és a világ óceánjainak hatalmas területeit népesíti be.
A kereskedelmi célú bálnavadászat évtizedei a kihalás szélére taszították,
és még ma is a sebezhető fajok közé tartozik.
Az utóbbi néhány évben azonban a tudósok barázdásbálnák
hatalmas csordáiról számoltak be a távoli Antarktika partjainál,
én pedig le akarom filmezni a valaha élt legnagyobb csoportot,
a vízfelszín felett és alatt is.
Biztos vagyok benne, hogy más lenyűgöző állatokat is láthatunk az úton.
Antarktikán forgatni még a legjobb időben is hatalmas kihívás
a jéghideg víz és a süvöltő szelek miatt.
A bálnák összejövetele azonban
nem egy védett öbölben, hegyek szélárnyékában történik.
A bolygó legbarátságtalanabb óceánjában gyűlnek össze.
A Déli-óceánon nincs menedék, a szél 110 kilométer per órás is lehet,
és akár 20 méter magas hullámokat is korbácsolhat.
És az alig fagypont feletti tengerhőmérséklet miatt
egy ember percekben mérhető ideig élheti csak túl a vízben.
És van még egy bökkenő.
Hamarosan itt az antarktikai tél,
úgyhogy minden egyes itt töltött napunk hidegebb, sötétebb és viharosabb lesz…
és persze veszélyesebb is.
A kapitánytól 28 napot kaptunk, egy nappal se többet.
MÉG 28 NAP
Az óra ketyeg.
A sikerünk nagyban függ a tápláléklelőhelyektől.
Az óceán hatalmas, de ha megtaláljuk a táplálékukat,
meglesznek a bálnák is.
Az első igazi nyom a pingvinek jelenléte.
Ugyanazzal táplálkoznak.
Egy pingvinkolóniába megérkezni egyedülálló élmény.
Totális támadás az érzékek ellen.
Hangos, nagyon büdös… és annyi minden történik!
Ezek a pingvinek egyszerűen imádják a köveket!
Antarktika annyira jeges, hogy a pingvinek csupasz sziklákon fészkelnek.
És kövekből építik a fészküket is.
Vannak is itt páran, akik fel-alá szaladgálnak…
majd vissza a fészekhez egy újabb kővel.
Itt jön az egyikük, mindjárt felkap egy követ…
Meg is van, ez jó lesz.
Vissza a fészekhez.
Bár a célunk egy hatalmas bálnatalálkozó,
az összes itteni állat, az állszíjas pingvinek,
a medvefókák, amik szintén ebben a kolóniában élnek,
mind együtt vadásznak, kint a tengeren.
Antarktika talán a legjobb hely hatalmas állatok lefilmezésére,
de nem lehet csak úgy megjelenni, és elkezdeni kamerázni.
Meg kell fizetned a bebocsáttatás árát.
Ami nem más, mint átkelni a Föld egyik leghalálosabb
vízfelületén, Dél-Amerika és Antarktika között.
A Drake-átjáró.
5 NAPPAL KORÁBBAN
Ezen a 800 kilométeres, kegyetlen és kiszámíthatatlan szakaszon
a miénknél sokkal nagyobb hajók tucatjai tűntek már el
nyom nélkül.
A kapitány, Ben Wallis számára a legegyszerűbb feladatok is
életveszélyessé válnak.
Ben villanykörtét cserél az árbócon.
Ebben az a legrosszabb, hogy egy erős széllökés
a fedélzet szintjén
közel sem érződik olyan erősnek, mint az árbóc tetején!
Ilyen hullámok mellett, amikor a tenger hőmérséklete
alig van fagypont felett, ha valaki a vízbe esik,
az nem éli túl.
Túl kevés az idő megfordulni,
és megtalálni bárkit.
Hé!
- Minden rendben? - Mint az új.
Pár napja vagyunk úton, és nem vagyok túl jól.
De gondoltam, ez jó alkalom, hogy körbenézzünk a hajón, úgyhogy…
Oké, menjünk be ide! Ez az egyik fiúszoba.
Minden rendben, srácok?
Itt van Tash, akinek… nagyon fontos munkája van.
Ő felel az összes… az összes felvételért.
- Jól halad a letöltés? - Igen, remekül.
Ennél a saroknál óvatosnak kell lennünk, mert Will
nincs túl jó passzban. Hogy vagy, haver?
Nem, nincs jól. Inkább magára hagyjuk.
És… Bizony… Van egy kis mozgás!
Szegény.
DRAKE-ÁTJÁRÓ ANTARKTIKA
Négy napja voltunk a tengeren, mikor először megláttuk
Antarktikát, az Elefánt-szigetet.
És olyan látvány fogadott, amiből tudtuk, hogy jó helyen járunk.
Az az óriás egy barázdásbálna, az első barázdásbálnánk.
Igazán hatalmas állat,
ami a felszínen nem is mutat sokat magából,
úgyhogy felküldöm a drónt, hogy jobban megnézhessük. Remek.
Ez a szépség egy déli barázdásbálna.
Ezek a 25 méteres óriások akár 90 évig is elélnek.
Hatalmas.
Egy nagy nőstény akár 80 tonnás is lehet, ez úgy 16 afrikai elefántnak felel meg.
És gyorsak. A barázdásbálnak alakja olyan,
mint egy torpedó, nagyon áramvonalasak.
Akár 40 kilométer per órás sebességet is elérhetnek.
Az antarktikai bálnáknak van egy szép, sárgás-narancs árnyalata,
amitől olyan, mintha koszosak lennének. Ezt a kovamoszatok okozzák.
Ezek a mikroszkopikus méretű organizmusok a bálnák bőrén élnek.
Az emberiség egyik legnagyobb bűntette a természet ellen
750 000 barázdásbálna lemészárlása volt, míg a kereskedelmi célú bálnavadászatot
be nem tiltották 1986-ban.
A kihalás széléről jöttek vissza, számuk most már növekszik,
mi pedig ezért vagyunk most itt.
MÉG 24 NAP
Első dolgunk biztonságos horgonyzóhelyet találni. Akarni könnyebb, mint megtenni.
Az Elefánt-sziget teljesen ki van téve a Déli-óceánon tomboló viharoknak.
Hamar megízlelhettük, hogy mit tartogat számunkra
az itteni időjárás.
Az út elején azt mondtam, hogy az úti célunk
a világ legbarátságtalanabb helye,
de most, hogy már itt vagyunk,
fogom csak ezt fel igazán! Semmit nem tudunk csinálni.
Itt kell kitartanunk, ezen a horgonyzóhelyen,
amíg a vihar el nem vonul.
Most sehová nem mehetünk.
Hogy legyen esélyünk megtalálni a bálnákat, át kell mennünk tudományosba,
hogy megjósolhassuk, hol lesz a táplálkozóhelyük.
Velem van az az ember, aki ebben segíthet,
Leigh Hickmott, a világ egyik vezető bálnaszakértője.
Mit gondolsz, melyek lehetnek a fő területek?
Az izobát vonalak közeledése egymáshoz
azt mutatja, hogy a víz hol fordul nagyon mélyből
hirtelen nagyon sekélybe.
BÁLNABIOLÓGUS
Ezekre a területekre koncentrálunk.
Leigh szerint tehát a legjobb esélyünk a sikerre itt van,
északnyugatra a szigettől, ahol a tenger hirtelen több száz métert mélyül,
meredek víz alatti szakadékot alkotva.
A mélyóceáni áramlatok nekiütköznek a sziklafalnak, és felfelé kényszerülnek,
az élelemmel együtt, ami vonzza a kisebb állatokat,
amik nagyobb állatokat vonzanak oda, amik még nagyobb… nos, értik.
MÉG 22 NAP
Két nap veszteglés után a vihar elvonult,
és már alig várom, hogy induljunk.
Tesztelnünk kell a tervet, és találni pár bálnát a területen,
amit Északnyugati Saroknak neveztünk el.
Gyerünk! Nem tudom, talán a mai nap lesz az.
A horgonyt felhúztuk, indulunk.
Elég szelesnek tűnik az idő, de aki mer, az nyer.
A körülmények nagyjából ötpercenként változnak.
Remélem, láthatunk bálnát.
Ahogy eltávolodunk a parttól, vár a viharos tenger.
Az biztos, hogy nem nyugodt, komoly hullámzásban van.
Egy dolog megtalálni a bálnákat ilyen hullámzásnál,
de a kisebb hajó vízre bocsátása,
amiről merülünk, és a drónok felküldése,
az lesz… Igen, az lesz a valódi kihívás.
A GPS-re és a mélységmérőre kell hagyatkoznunk,
hogy a megfelelő területre jussunk.
Épp a mélységmérőt figyeljük,
és ahogy egyre messzebb és messzebb kerülünk a parttól, a mélység
nagyon-nagyon-nagyon lassan növekedett.
Majd hirtelen, az elmúlt pár percben,
zuhanórepülésbe kezdett,
úgyhogy egy hatalmas, víz alatt szakadékhoz érhettünk.
Ideje kideríteni, hogy az elmélet
a bálnák táplálékának hollétéről helytálló-e.
Ott.
Ott határozottan történik valami,
rengeteg madár, albatroszok, galambhojszák száguldoznak.
- Mennyi madár… - Bálnák!
Ott egy bálna.
Ott egy másik páraoszlop, szép.
Látjuk az első bálnákat.
Kettő.
Szép feltörés.
Hű!
Több kisebb páraoszlopot is láttunk,
aztán hirtelen előttünk termett legalább tíz bálna,
Leigh, mit gondolsz?
Nézzék a páraoszlopokat!
Nagyon jó ezt látni.
Ez az!
Úgy látszik, jó helyen vagyunk, de hogy jó felvételek készülhessenek,
a speciális kameráinkat akarom használni…
és most nem ez történik.
Túl viharos a tenger.
Azt hiszem, nem fogunk tudni bemenni a vízbe,
vagy felküldeni a drónt.
De legalább a helyet megtaláltuk…
már csak az időnek kell segítenie.
De az időjárás nem segít.
Hatvanöt kilométer per órás szél és toronymagas hullámok ostromolnak.
A körülmények pár óránként teljesen megváltoznak…
és percek alatt rosszabbodnak.
Menedéket kell keresnünk.
Úgy érzem magam, mintha józanodnék egy ilyen nagy adrenalinfröccs után.
Általában, ha a vadonban forgatok,
a változó tényező az, hogy az állatok csinálják-e, amit kell,
de az itteni állatok egyértelműen csinálják, amit kell!
És a mai nap lett volna az időjárási ablak,
de olyan gyorsan lesz újra rossz idő, hogy most el kell mennünk,
és várni a következő ablakra.
Nagyon sok csillagnak kell együtt állnia,
hogy be tudjuk fejezni a munkát.
Éjszaka újabb vihar várható lecsapni,
úgyhogy délre megyünk, az apró Gibbs-szigetre,
ahol a kapitány szerint biztonságban leszünk.
GIBBS-SZIGET
Meg kell húznunk magunkat, és várni a megfelelő körülményekre,
hogy tovább kutathassunk.
Ahogy bekanyarodtunk, egy elképesztően nagy
állszíjaspingvin-kolóniát találtunk, ellepik az egész hegyoldalt.
És sok déli óriáshojszát is látni, amik nagy testű, fosztogató,
guberáló madarak, éppen néhány pingvinen marakodnak,
úgyhogy más húsevők is lehetnek itt.
Ezért ez a hely nagyon jó lehet számunkra, hogy lássuk, mi folyik itt.
Partra szállok, hogy megnézzem ezt a váratlan pingvinkolóniát.
A jelenlétük akár nyom is lehet, ami a bálnák felé mutat.
Az állszíjas pingvin a nevét arról a fekete csíkról kapta,
ami az álla alatt fut, de jól ismerik
fülsiketítő hangjáról is.
Nagyon társas madarak, amik hatalmas számban
totyognak a partra fészkelni.
Egyetlen kolóniában több mint egy millió párt jegyeztek fel.
Jelentős magasságba mennek fel, hogy jó legyen a kilátás a fészektől.
Rengeteg pingvin van itt!
Minden hegygerinc, amin átkeltünk, minden kanyar, amit bevettünk,
egyre több és több állszíjas pingvint fedett fel.
Több tízezer madár lehet itt.
Nagyon sok élelemnek kell lennie
az óceánban, ami ellátja ezt a sok éhes szájat.
A pingvinek nem találnak élelmet a parton, ezért reggelente felsorakoznak,
mint ingázók ezrei a csúcsforgalomban, hogy vízre keljenek.
Elképesztő látvány, úgyhogy a partvonalnál maradok.
De a többi helyi lakosra is oda kell figyelnünk.
Nincs természetes ellenségük a parton, és szinte egyáltalán nem érintkezik velük,
ezért az antarktiszi medvefóka nem fél az emberektől.
Jó, jó, hé!
Elég közel vagy. Menj csak, nem-nem, menj tovább!
Elég szemtelenek. Hékás, vissza!
Emlékeztetnem kell rá, hogy nem rágóka vagyok.
Menj tovább! Így is van. Általában egész engedelmesek.
Amikor a kis állszíjasok bemerészkednek a mélyebb vízbe,
ugyanarra vadásznak, mint a bálnák.
Krillekre, apró, garnélaszerű rákfélékre, amik milliószámra nyüzsögnek.
A krillek levadászásához a pingvinek esetlen, totyogó, ártalmatlan madarakból…
torpedószerű víz alatti nindzsákká változnak.
Azért jöttünk, hogy lencsevégre kapjunk
egy nagy bálnacsoportot, de ezek a pingvinek
és a fókák is szerepet játszanak
az étkezés látványos folyamatában…
meg persze nagyon szeretem a pingvineket.
A vonulás mértéke a drónról nézve egészen elképesztő.
Nagyon kemény élete lehet ezeknek a kis pingvineknek.
Nézzék azt a kis fickót, aki ott megy!
Minden reggel akadályok sorával kell megbirkóznia,
hogy eljusson a vízig.
És ez még csak a kezdet.
Elég idegesnek tűnnek bemenni. Valószínűleg ragadozók lehetnek
a sziklák körül.
Senki sem akar az első lenni.
Klasszikus prédaviselkedés. Csoportban biztonságosabb.
Úgy látszik… nekiveselkednek! Indulnak is.
A pingvinek beözönlenek a vízbe,
de nagyon idegesnek tűntek, és már azt is tudjuk, hogy miért.
Egy leopárdfóka feje bukkant fel.
Pontosan ott volt.
A szikláknál ólálkodik, és a pingvinekre vár,
hogy amikor bemennek a vízbe, elragadjon egyet.
A leopárdfóka kihasználja,
hogy a pingvinek csak úgy beugranak.
Rengetek a hullám, rengeteg a hab.
Méretükhöz képest nagyon mozgékonyak a vízben.
Nagy fej és szemek, és hatalmas, erős állkapocs és fogak.
Ez a kifejlett nőstény hátborzongató bemutatót tart képességeiből,
amik halálos vadásszá teszik.
A prédát rázni kegyetlennek tűnhet,
de mivel nincs a cápákéhoz hasonló fűrészes foguk,
ez az egyetlen módja, hogy összetörjék táplálékukat
olyan darabokra, amit le tudnak nyelni.
Az időjárás rosszabbra fordul,
de egy vadászó leopárdfóka túl jó lehetőség ahhoz, hogy kihagyjuk.
Ideje felöltözni, és most először bemerészkedni a jeges vízbe.
A víz alatti filmezésre… nem túl kellemes itt felkészülni,
nagyon hideg van. De szerintem megéri majd.
Most jön az igazán hideg rész.
Gyorsan, gyorsan!
Nedvesruhát veszek fel…
így gyorsabb leszek, mint szárazruhában.
De még a legvastagabb nedvesruha is enged át vizet.
Jéghideg vizet.
Soha nem merültem még Antarktikán,
ezért eléggé izgulok, hogy elsőre milyen lesz.
Megvan?
Kicsit ijesztő. A víz mínusz egy Celsius-fokos,
ez körülbelül 30 Fahrenheit-fok.
Azzal nyugtatom magam,
hogy az ember nem a leopárdfóka természetes prédája.
De azt is tudom, hogy ez a nőstény könnyedén végezhetne velünk,
ha akarna.
2003-ban egy tudóst a víz alá rántott, megharapott,
majd vízbe fojtott egy leopárdfóka Antarktikánál.
Ebben a hidegben úgy 20 percünk van, mielőtt a testhőmérsékletem
veszélyesen alacsonyra csökken. Gyorsan kell dolgoznom.
Ez a pingvinek veszélyzónája. Ide érkeznek,
amikor leugranak a sziklákról, be a tengerbe.
Ezért nagy sebességgel ugranak,
hogy minél gyorsabban átérjenek ezen a zónán.
Leopárdfóka!
Az ott…
egy pingvin legrosszabb rémálma.
Hűha!
Ezek a leopárdfókák kétszer akkora súlyúak lehetnek, mint egy hím oroszlán…
de az ott inkább sárkányra hasonlít.
Hatalmas.
Állj!
Kicsit ingerlékeny.
Óvatosnak kell lennünk.
Minden oké, de figyelnünk kell, nehogy túl szemtelenné váljon.
Visszajön.
Nem, hé! Nem, nem! Ne harapj!
Légyszi, ne karcold össze a dómot!
Ezzel a szájtátással és harapdálással nem megenni akar minket,
csak próbál rájönni, mik vagyunk,
mert teljesen idegenek vagyunk számára.
Valószínűleg soha nem látott még embert.
Nagyon trükkös.
Pontosan tudja, merre nézünk,
és mindig mögénk kerül.
Látják, ahogy fel- és eltűnik a holthullámban,
a hullámok és a sziklák rejtekében?
Ezzel túl messzire ment.
Nem foglalkozik a pingvinekkel, és túl sok figyelmet szentel nekünk.
Dan, ideje felmenni.
Köszi, haver.
Nem volt semmi!
A természetes színét használja ki a szikláknál…
BÚVÁROPERATŐR
…és a habzó vízben, a pingvinek nem is látják,
csak mikor már túl késő.
Úgyhogy… jó helye van, és… talán emiatt
szemtelenkedett velünk, mert tudta, hogy tökéletes pozícióban van ott,
talán más leopárdfókáktól védi a helyét.
Úgyhogy amikor már folytatni akarta a vadászatot,
ideje volt, hogy menjünk.
Azt hiszem, jókor jöttünk el.
- Igen. Ideje volt. - Kezdett már kicsit „oké” lenni.
Azoknak a pingvineknek, akik átjutnak a veszélyzónán,
jelentősen javulnak az esélyeik.
A sebességük és a mozgékonyságuk előnyt biztosít a nyílt vízben…
Így eltávolodhatnak a parttól, hogy a krillekre vadásszanak,
önmaguk és fiókáik számára.
MÉG 18 NAP
Nekünk is folytatnunk kell a krill rajok becserkészését.
De az északnyugati sarokba visszatérve az időjárás még mindig nem partner.
A szélirány folyamatosan változik, ezért muszáj keresnünk
néhány új horgonyzóhelyet, ha biztonságban akarunk aludni.
Hűha!
Nézzék a bálnacsontokat!
Sokszor elfelejtem, hogy Antarktika
a vadvilág egyik, ha nem a legnagyobb mészárlásának
helyszíne volt. Több millió bálnát öltek le
a zsírjukért, amiből margarint és szappant készítettek.
Ez az állcsont lesz.
Hatalmas!
Gyakran lehangol a tudat, hogy mi, emberek milyen rosszul
viselkedtünk fajként, de mióta a kereskedelmi célú vadászatot
a 80-as években betiltották, a bálnák
láthatóan gyarapodnak, és a jelentések szerint
több bálna él ezeknél a partoknál, mint a megelőző évtizedekben,
és ezért vagyunk mi itt, ez az, amit keresünk.
A csontok látványa csak még elszántabbá tesz,
hogy megtaláljam a csordát,
hogy lássam, hogy a barázdásbálnák tényleg egyre többen vannak-e.
MÉG 14 NAP
Az idő telik.
De a tenger nyugodtabb, az ég tisztább… talán,
és barázdásbálnákat is látunk.
Nem a várt csoport, de elég a bálnabiológus Leighnek
néhány jeladó telepítéséhez.
A jeladók segíteni fogják, hogy megértse a viselkedésüket,
és remélem, elvezetnek minket a nagy lakomához.
Teljesen új ismeretekre akarunk szert tenni.
Szeretnénk tudni, hol járnak a bálnák,
amikor innen elmennek.
Mik a vándorlási útvonalak? Hol hozzák világra utódaikat?
A feladatom fotók alapján azonosítani, hogy a bálnákon van-e egyedi,
felismerhető jelölés a háton vagy a hátuszonyon.
Oké, Dave, kész vagy?
A jelölés folyamatát nagyon szigorúan szabályozzák,
hogy ne érje stressz a bálnákat.
Finoman!
Szép lassan megy be, szépen és finoman,
hogy az állatok nyugodtak maradjanak, így tiszta lövést próbálhat meg.
A jeladó ártalmatlan az ilyen hatalmas állatok számára,
de Leigh önuralma így is lenyűgöző.
Nem lövi ki a nyilat, amíg nincs tökéletes lehetősége.
Nyugalom! Egy kicsit több uszony kellett volna.
Ez nagyon közel volt.
- Nagyon közel volt. - Azt hittem, lőni is fogsz.
Ez az… Ez az!
Sokkal nagyobb kihívás, mint gondoltam volna.
Ez az, menjünk közelebb!
A titánból készült nyílon van a műholdas jeladó, aminek
az uszony tövénél, és nem a bálna törzsén kell lennie,
hogy a helyén maradjon, amikor a bálna lemerül.
Menjünk közelebb!
Igen! Jeladó a helyén. Nagyszerű, köszönöm mindenkinek.
Az adó rendszeresen jelet küld
a bálna mozgásáról Leigh németországi kollégájának.
Ha megvan az adat, remélem, közelebb visz a célunkhoz.
Jeladó a helyén.
De a következő néhány napban…
MÉG 10 NAP
…a körülmények romlanak.
MÉG 7 NAP
MÉG 4 NAP
Ahogy a napok telnek, komoly kétségek merülnek fel.
MÉG 3 NAP
Nincs sok szerencsénk, napról napra
őrült szél, eső és hó csap le ránk.
Nehéz elhinni, hogy valaha is elég nyugodt lesz a forgatáshoz.
Nagy a nyomás.
De van egy apró reménysugár.
Leigh egyik jeladója komoly aktivitást mutat
a pozíciónk közelében.
MÉG 2 NAP
Felhúztuk a horgonyt, és napok óta először
tiszta az idő, nincs köd, nincs nagy szél,
jók a körülmények.
És előttünk, a horizonton
kis petárdák robbannak.
Mintha apró ágyúkat sütnének el,
de mi tudjuk, hogy azok nem ágyúk.
Úgyhogy teljes gőzzel indulunk oda.
Ez az, ez a legjobb esélyünk.
Az összes felkészülés és keresés ide vezetett.
Mindig ez a legidegtépőbb rész.
Nem tudom, hány hónapja, sőt éve
várok már erre a pillanatra.
Vágjunk bele, gyerünk!
Hihetetlen. Sok bálna látszott
már a felszínről is,
de most az égen vagyok. A mérete…
elképesztő, mindenhol bálnák vannak.
A páraoszlopokat megvilágítja a nap,
a háttérben pedig az Elefánt-sziget.
A hajót biztos távolban kell tartanunk a csoporttól,
de a drónnal az események közepébe juthatok,
és megmutathatom ezt a rendkívüli táplálkozási technikát.
Egymás mellett vannak, feltörnek,
felgyorsítanak, nagy lökés a farokkal.
Őrület!
Most szűrnek. Az állkapcsuk felső részén
nagy szilalemezek vannak, nagy, hajszerű lemezek,
amik szaruból épülnek fel, akár a köröm vagy a haj.
Az óriási szájuk rugalmasságát kihasználva
a hatalmas nyelvükkel kipréselik a vizet
a szilákon át, amik szűrőként viselkednek,
és felfogják a krilleket.
Valószínűleg ez az egyik leglátványosabb átalakulás,
aminek során egy… vékony, áramvonalas rakétaalakból
másodpercek alatt hatalmas lufi lesz.
Nem hiszem el!
Ott egy hosszúszárnyú bálna.
Felismerni a nagy melluszonyokról,
mert a barázdásbálnák melluszonya jóval kisebb.
Azt hittem, ez a hosszúszárnyú csak egy borjú, de nem.
Teljesen kifejlett, csak a barázdásbálnák
még sokkal nagyobbak.
Láthatják, hogy az albatroszok, a bálnák, a pingvinek és a medvefókák
hatalmas bulit tartanak.
A bálnák látványát a drónon élvezni egy dolog.
Lenyűgöző, egy kis ízelítő a léptékekről,
de messze van, nem elég közvetlen.
Hogy lássuk, valójában mi folyik ott,
nem maradhatunk szárazon.
Bár az időjárás a felszínen javult,
a tenger fagyos, és a holthullámok is rosszabbodnak.
Óvatosan!
Ha a víz alatt vagyunk, erős áramlatok érnek majd,
amik a mélyből érkeznek.
Ez a misszió legveszélyesebb része.
Ez most komoly merülés lesz.
A nyílt vízen, holthullámok között
nagyon kell figyelnünk.
Nagy a veszélye annak, hogy eltévedünk, úgyhogy Calum…
megjelöli Dan és az én pozíciómat a víz alatt.
Ezért a ronda, narancssárga sapka,
így könnyű észrevenni.
- Ez nem volt szép. - És… nem szép, de igaz.
Ezek nagy, intelligens állatok,
de lefoglalja őket a táplálkozás,
ezért ébernek kell lennünk.
A barázdásbálnákat védi a törvény, és nagyon szigorúan szabályozzák
a megközelítésüket.
A megfelelő pozícióba kell kerülnünk, és hagyni, hogy ők jöjjenek hozzánk.
De ez nem könnyű, amikor ilyen gyorsan mozognak, és mélyre merülnek.
Búvárok a vízben.
A víz alatt az óceán még hatalmasabbnak és üresebbnek tűnik.
Olvasni kell a nyomokból, hogy esélyed legyen a megfelelő helyre jutni.
És vajon ki fog minket útba igazítani?
Az állszíjas pingvin barátaink, akik profik a krillek követésében.
Alattunk a ritkán látható márványos sügér egy hatalmas raja érkezik,
hogy beszálljanak a buliba.
És a krillek újra elkezdenek özönleni.
Fentről is elég nagynak látszanak, de a víz alatt a barázdásbálnák
egyszerűen óriásiak.
Annyi keresés után
alig hiszem el, hogy itt van egy mellettem.
Rossz belegondolni, hogy akár 90 évig is elélnek,
és hogy ez a példány már élhetett a bálnavadászatok idején,
amikor a faját lemészárolták az emberek…
De nem érzek ellenségességet…
csakis kíváncsiságot.
Minden egyes feltörés során a bálnák akkora térfogatú vizet és krillt nyelnek,
mint amekkora egy iskolabusz.
Egy rövid időre dupla méretűre nőnek.
A barázdásbálnák egyetlen korttyal 10 000 krillt tudnak elkapni,
és naponta akár két tonnányit is megesznek belőlük.
Rengeteg energiára van szükségük egy ekkora test működtetéséhez.
Óriási volt. Hirtelen egy hatalmas barázdásbálna csapódott be…
épp akkor evett, pont mellettünk csapódott be,
a szája tele volt. Hatalmas szája van.
Aztán mellettünk úszott el, és arra gondoltam:
„Mindjárt jönnie kell a farkának, mindjárt jönnie kell,”
és örökké tartott, míg elment mellettünk.
A bálnák nagynak tűnnek a hajóról,
nagynak tűnnek a drón képén, de teljesen más a lépték,
amikor pár méterre vannak csak, teljesen felfújódva…
A legviccesebb dolog felnézni, hogy lássam, hol van Calum,
és látni, hogy Calumot óriáshojszák és albatroszok veszik körbe,
mert azt hiszik, hogy egy tetem, amit megehetnek a vízfelszínen.
Nem túl kellemes helyzet.
Ahogy telik a délután, a legnagyobb örömünkre
a bálnák még többen lesznek.
Köszi, haver.
Soha nem láttam még ilyen látványos dolgot a képernyőmön.
Minden bálnára, ami a felszínről is látszik,
biztosan jut még három a víz alatt.
Nehéz felfogni, hogy megöltünk 750 000 barázdásbálnát,
ezzel a kihalás szélére taszítva a fajt.
Ez a tudat még erőteljesebbé teszi a látványt.
És ami még fontosabb, friss kutatások rávilágítottak
a bálnák szerepére a szén-dioxid megkötésében és újrahasznosításában.
Egy virágzó bálnapopuláció hatalmas előnyöket nyújt
nemcsak ezeknek a távoli vizeknek, de az egész bolygónak is.
A tudósok a felvétel alapján úgy becsülték, hogy több mint 300 bálna
táplálkozott ebben a csoportban.
Ez a valaha filmre vett legnagyobb ismert barázdásbálna-csorda.
Mindez elég megindító, mert tudom, hogy nagyon szerencsés vagyok,
hogy bejárhatom a világot, és a vadon látványosságait filmezhetem,
de akárhová is megyek,
azt látom, hogy a vadvilág bajban van,
de ez a hely más. Nézzék csak meg!
Ez történik, ha vigyázunk a vadvilágra,
amikor esélyt adunk neki. Hihetetlen gyorsasággal gyógyul.
Ezt a napot sokáig nem fogom elfelejteni.
FEJLEMÉNY…
Az expedíciónkig senki sem tudta pontosan,
hová mennek a barázdásbálnák, miután Antarktika vizeiben táplálkoztak.
De a filmben megjelölt bálnákról most kiderült, hogy az útvonaluk
Dél-Amerika nyugati partjai felé vezet.
Talán itt hozzák világra utódaikat?
Sajnos az eszközökről érkező jel megszűnt,
így ez továbbra is rejtély marad, amíg további kutatások nem történnek.
A feliratot fordította: Tüzér Tamás