Idag är nog den varmaste dag vi haft. Hettan är brutal.
Jag svettas och luktar så illa.
Tyvärr har lejonen valt den enda bit med skugga på hela slätten
och vi får sitta här ute i solen.
Men all den här väntan, och det får man inte glömma,
om det var lätt att se och filma,
så skulle det inte alls vara lika spännande när det sätter igång.
Och det här gänget... bara sover.
Killar, lejonen har vaknat! Lejonen...
Är du redo?
Jag heter Bertie. Jag jobbar med att filma djur...
Det där är ingen vanlig jakt.
...och jag tar det på stort allvar.
Du, jag försöker filma pingviner. Åh, nu missade jag det!
Det där var rätt nära.
Jag vill berätta djurvärldens historier i en snabbt förändrande värld.
Det där lät som en stor spricka!
Det här är mina äventyr.
Jag har åkt från mitt hem i England till nationalparken South Luangwa
som ligger i hjärtat av Zambia.
Det är en av Afrikas sista stora lejonmarker.
Nu kör vi!
Solen tittar precis upp över horisonten.
Vi är på väg till Luangwafloden, där vi hoppas se
en episk strid mellan två gladiatorer.
Det finns över trettio lejonflockar här och tusentals bufflar.
Det som gör mig mest spänd och nervös
är att lejon inte jobbar med manus, så jag har ingen aning om vad som väntar.
För att göra det ännu tuffare är dessutom tiden en faktor.
Jag har bara trettio dagar på mig.
30 DAGAR
Det har tagit mycket planering och förberedelser att nå detta stadie.
Nu har vi en månad på oss att hitta och filma lejon.
Nu sätter vi igång!
Jag har ett toppteam som hjälper mig
och än så länge verkar tajmingen perfekt.
Det har inte regnat här på sex månader,
så floden är den enda livlinan för både törstiga lejon och buffel.
Hittar vi en plats där de möts, kan vi skrida till verket.
Drönaren är min spejare i skyn.
Den är utmärkt för att filma och kan hjälpa oss
att ha koll på floden utan att störa djuren.
Jag har inte hittat några lejon eller buffel.
Men jag hittat massor av allt annat.
Det finns massor av impalor och elefanter.
Alla kommer till floden för att dricka.
Alla djurs liv vid denna tiden på året, kretsar kring att gå till floden.
Det är som en stor magnet, det är enda stället med vatten.
Men regnperioden är på väg och när regnen återvänder
behöver inte djuren besöka den här floden längre.
Vi måste hitta lejonen och bufflarna medan floden är deras fokus.
Floden är nästan 20 mil lång bara i den här parken.
Jag har valt en åtta kilometers sträcka att söka på först.
Den måste ha en stor strandkant där buffeln kan dricka,
och dessutom träd där lejonen kan gömma sig.
Men platsen är ogästvänlig och verkar envist vilja sabba våra planer.
Först är det törnen...
Vi har fått punktering så vi får byta hjul så fort som möjligt.
"Vi" som i pluralis majestatis. Kevin gör grovgörat. Jag tittar på.
28 DAGAR KVAR
Sedan insekterna.
Vi har ett biproblem. Vill någon ha något att dricka?
Jag har just insett att de inte är vanliga bin, utan mördarbin.
Att jag är lättdistraherad hjälper inte.
26 DAGAR KVAR
Det är alltid viktigt att komma ihåg att se uppåt.
Lejon är inte de enda kattdjuren här. Kolla in leoparden.
Och överraskningar väntar runt alla hörn.
Lite flodhästtrafik.
24 DAGAR KVAR
Lejonsökandet tar mycket längre än jag tänkt.
Men vi hittar några ledtrådar.
Det där var ett bra tecken. Lejonspår.
Man ser de stora breda avtrycken från flodhästar och sedan...
Var ska vi titta? Här har vi dem.
Det här var bra. Ett stort lejonspår precis där.
Man ser tårna här och bakdelen av tassen,
och de är på väg ditåt.
Vi är på rätt plats och i rätt riktning.
Vi hoppar tillbaka i bilen för att fort leta upp dem.
Lejonspåren har fått min puls att slå snabbare.
Vi letar efter en flock stor nog att ge sig på buffel,
och efter sex dagars sökande får vi jackpot.
Det där är många lejon.
Jag tror att vi hittat vår lejonflock.
De slappar lite under trädens sköna skugga.
Det är åtminstone en halvvuxen,
men också flera stora honor i bästa jägaråldern.
De ser liknar en hög tilltufsade proffsboxare.
Ju närmare jag tittar, ju mer kan jag se alla kännetecken och egenheter.
Den där kämpen i mitten med ett ärr vid munnen,
jag tänker kalla henne Läppen. Hon har säkert träffat buffel innan.
Hörde ni det?
Det är ett lejon till där borta, jag hör dess rop.
Det gör de bara om de har ungar eller vill hitta andra flockmedlemmar.
Nu så.
Håll er stilla, allihop.
Åh, titta vad gulliga de är.
Man ser hur de andra flockmedlemmarna:
"Vad i hela världen är de där?" Men Läppen har sett allt redan.
Jag gissar att hon är ungarnas moster.
Och med tre munnar till att mätta,
så har familjen definitivt en motivation för buffeljakt.
Det är svårt att slita sig därifrån
men vi måste testa vår utrustning och finslipa vår plan.
Jag känner att regnen är på väg och vi har ingen tid att förlora.
Jag ska träffa Sam, den andra kameramannen,
och prova mina idéer.
När lejon jagar, gör de det som ett lag, så vi måste göra likadant.
För att fånga handlingen måste vi filma från olika vinklar som en fotbollsmatch.
Sams kamera har en avancerad stabiliseringsteknik,
så han kan filma en jakt även om han kör i gropig terräng.
-Vilken plats, det är som en scen. -Ja.
Varsågod.
Vi ska teama upp på ett sätt som inte gjorts innan,
och mitt hemliga vapen är drönaren.
Nu börjar vi.
Det här är något av den mest utmanande flygning jag gjort.
Men drönaren är ändå mycket tystare och smidigare än vår truck på två ton.
Hur långt borta är de, Bert?
De är tvärs över klyftan.
Vi stannar här, ni tar den sidan.
Lejonen rör på sig, vilket är ett utmärkt rep för oss.
Det är en läskig linje att flyga med drönaren,
men det ser coolt ut.
Sam är där borta, han följer dem från sidan,
och träden i förgrunden som passerar revy.
Där är Läppen. Hon är verkligen en pampig katt.
Och hon har en rejäl backup.
Jag kan se: en, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
Det är väldigt många munnar att mätta.
Därför har de riktat in sig på buffel och inte mindre byten.
De behöver mycket föda för att hålla en sån stor flock mätt.
Men de är... De är verkligen imponerande.
Okej. Vi har hittat den perfekta flocken. Dags att väga upp våra alternativ.
Lejonen har en sval lund av ebenholts träd att gömma sig i,
där de ser floden tydligt och ligga i bakhåll på törstiga djur.
Men vi måste fortfarande hitta buffeln.
Det finns ett område norröver som vi inte undersökt än.
Det ser lovande ut och det är dit vi ska bege oss härnäst.
20 DAGAR KVAR
Okej, är ni redo?
Ja, jag undrar när George är klar.
Det ser rätt bra ut.
Här är en stor buffelhjord.
Uppfattat.
Det här är till och med bättre än jag trodde.
Jag ska skicka upp drönaren
för att få en idé om hur stor hjorden är.
Det är en jättestor hjord.
Titta, de bara väller fram.
Häruppifrån kan jag se dem på ett helt annat sätt.
De hänger samman.
Det finns en slags ordning i hur de går.
De skyddar sina minsta och mest utsatta kalvar.
Titta, de går där i mitten.
Och längst fram går stigfinnarna som leder hjorden.
De har säkert varit med om bakhåll av lejon i sina dagar.
När man ser den här svarta muren av horn,
så verkar de inte se ut som några vanliga gräsätare.
De liknar en armé, på marsch mot ett slag.
De är sådana stora djur.
Den största hanen kan väga 650 kilo.
Och de är också starka nog att kunna kasta ett fullvuxet lejon upp i luften.
Det är det som vi kommit hit för att se. Här har vi vår andra gladiator.
Och lyckas vi vara på rätt ställe i rätt tid,
kommer det att bli en jäkla drabbning.
Så nu när jag har sett både predator och dess byte,
kan jag börja smida på min plan.
Buffeln har fortfarande åtta kilometer kvar till lejonen i lunden,
men de är på väg åt rätt håll, så chansen att de träffas är goda.
Det är dock lejonen som kommer att börja fajten,
så jag tänker hålla mig hos dem.
Dags att leka... vänteleken.
16 DAGAR KVAR
För varje dag blir det hetare och mera fuktigt.
Regnen... De är på väg.
Om regnen kommer tidigt behöver djuren inte ta sig till floden.
Och då är vi ute ur leken.
Idag är det nog det varmaste vi haft.
TEMPERATUR: 35°C
Det är rent brutalt. Jag är så svettig och luktar så illa.
Och tyvärr har lejonen valt den enda platsen med en bit skugga
på hela slättpartiet, så vi måste sitta här i solen.
Men all denna väntan, det måste ni komma ihåg,
kommer att göra den dramatiska handlingen desto mer speciell att få se.
Om det skulle vara enkelt att göra, att se och filma,
så skulle det inte bli lika spännande när det faktiskt börjar.
Om det alls börjar.
Just nu är det svårt att tro att något alls kommer att hända.
Och det här gänget... har somnat.
Jag kan inte få lejonen att röra på sig,
men kanske lyckas jag ruska liv i filmteamet ändå.
Lejonen är uppe! De är uppe!
Okej. Det var kanske lite taskigt.
men nu är vi åtminstone redo att sätta igång.
Stanna här. Det där är en babians larmrop.
Den har upptäckt lejonen och nu berättar den detta för alla andra.
Här kommer en grupp med impala.
Den där impalan har sett dem.
Och nu varnar den.
Galet. Impalan vet att lejonen är där,
de har varnat om dem, men de går ändå rakt mot dem.
De dras till vattnet.
De är så törstiga att de går rakt mot en flock lejon som de vet om.
De går fortfarande.
Nu måste väl lejonen sätta igång?
Varför gick inte lejonen till attack?
Massor av impala gick förbi dem.
Jag ska byta till drönaren.
Jag ser en mamma och en kalv.
Jaha. Läppen har sett dem.
Okej...
Det där var helt klart inte den episka buffeljakten vi kom hit för,
men jag har lärt mig massor.
Jag såg hur alla impala strömmade förbi dem
och tänkte: "Varför ger de sig inte på dem?"
Men i samma ögonblick modern och ungen dök upp
sa lejonen; "Okej. Här har vi vårt mål."
Och det såg inte ut som det var svårt att fånga.
En liten impalaunge är knappast ett mellanmål för dessa lejoninnor.
De kommer absolut jaga igen snart.
Det finns vatten på tre sidor om ebenholtslunden. Det är lejonens bete.
Men de verkar föredra den här sidan.
Kanske är det för att östanvinden
blåser bort deras lukter ifrån bytet som dricker.
Lejonen har placerat sig i ett jättebra utgångsläge för att jaga.
De kommer att kunna se alla djur som kommer ner för att dricka.
De ser dessutom rätt magra ut.
Så jag tror att scenen är klar att beträdas.
Impalaattacken var över blixtsnabbt.
Så när buffeln kommer hit kommer det att gå undan.
Vi behöver så mycket förvarning som det går.
Och jag skickar några av de bästa spårare som finns
för att hålla hjorden under uppsikt.
De är bara fem kilometer iväg från lunden.
Vi måste hålla oss nära lejonen.
Medan jag väntar på en ny uppdatering ska jag kolla in lejonungarna.
Mamman har flyttat dem så att lukten inte blir för stark på en plats.
Hon vill inte att fiender, som hyenorna, ska hitta dem.
Och hon må ha burit dit dem i sin mun
men nu verkar de fulla av iver att utforska på egen hand.
Det ser ut som att de bara leker men detta gör dem mycket starkare.
De är från en familj med ambitiösa jägare,
så det är en bra träning.
Mamman har tagit med dem ner till floden, vilket är toppen för oss.
Det är en perfekt plats för buffeljakt.
Det faktum att hon tagit med ungarna hit
betyder att det kommer vara flockens nya bas.
Nu när jag har ett spaningsställe, kan jag lära känna lejonfamiljen.
12 DAGAR KVAR
Nu blev det intressant. Nu kommer hannarna hit.
De är så mycket större och starkare än honorna.
Då och då vänder han sig om och tittar direkt på oss.
Det känns som han tittar rakt in i själen.
De här killarna kommer att stärka flocken.
Inget byte skulle vara utom räckhåll.
Det här kan bli spännande.
Det går en hjord elefanter i kanten av träden därborta.
De går inte i en rak linje men om de bestämmer sig för att dricka,
kan det bli väldigt intressant.
Men för tillfället strövar de sakta.
Där är en elefantunge.
Läppen spelar cool.
Men elefantbabyn är absolut en måltavla.
Jag har sett lejon ge sig på elefanter förr, så det är inte omöjligt.
Okej. De är på väg hit.
Hon låter arg. Hon måste ha sett dem.
Det är ganska svårt att hålla kameran stilla,
mitt hjärta slår så hårt.
Ja, lejonen har uppfattat meddelandet.
De drar sig tillbaka.
Titta, där är en hanne. Till och med hannarna blir bortjagad.
Dynamiken här är intressant.
Trots att lejon kan ta stora djur som buffel och elefanter,
verkar det som att på dagtid, när det handlar om vatten,
är det elefanterna som bestämmer.
Elefanterna har jagat bort lejonen men jag tror inte de går så långt.
Jag åker till ett av deras favoritställen.
Jag har åkt till stranden
där lejonen varit de sista dagarna bredvid floden, men de är borta.
Just när man tror att man börjar känna dem,
och förstå deras rutiner, så väcker de en ur ens villfarelse
och säger: "Nej. Du har ingen aning om vad som pågår i vår hjärna."
Och så...
...är vi tillbaka på ruta ett.
Ju förr vi hittar dem, ju bättre.
Via radion får vi höra att buffeln är nära.
Det kan bli jakt när som helst.
Men när de inte vill bli upptäckta, kan lejonen smälta in i landskapet.
När vi hittar dem, är det skymning.
Just som vi tänkte åka härifrån har de plötsligt rest sig.
De rör på sig och de ser så storslagna ut.
Där har vi Läppen. Hon har hela sin familj med sig.
De är redo för drabbning.
Jag tror att de känner lukten av buffel. De är på väg ner mot floden.
Hade det här varit tidigare på dagen vore det här perfekt.
Jag är frustrerad eftersom de ser ut att vara på jaktstigen.
Det är jobbigt att lämna dem. Vi kan inte filma i mörkret.
Jag känner hur vår tid och chans att filma jakten glider oss ur händerna.
9 DAGAR KVAR
Och den här morgonen ser våra utsikter ännu blekare ut.
Vi har hittat lejonen men de har redan dödat ett byte.
Vi tror att det är en buffel, så vi är för sena.
Men det är värre än så. Sams team hittar resterna av ett andra byte.
Det är jättebra för lejonen. Det betyder att de fått mat.
Vi missade inte bara jakten,
utan de kommer vara riktigt mätta.
Nu har vi en lång väntan framför oss igen.
För min filmstrategi behöver flocken vara hungrig,
men två byten på en kväll betyder ingen mer jakt idag.
Istället för att älta vad som skett,
åker jag neråt floden för att få se ett fantastiskt naturvårdsprojekt.
Lejon kan verka oövervinnerliga, men krympande habitat och troféjakt
hotar dem att bli utrotade.
För att skydda dem bär vissa lejon i parken en halskrage
så att forskarna kan spåra dem via satellit.
Den här är redo.
Pipet betyder att den har kontakt...
ZAMBISKA ROVDJURSSKYDDET
...så nu ska det fungera.
Thandie har hand om kragarna.
Att kunna hitta djuren med jämna mellanrum betyder att vi kan skydda dem
från olika hot som snaror
som kan vara farliga och ibland dödliga.
Som du vet är de väldigt sociala djur.
Dit ett lejon går, dit går resten av flocken också.
Så om ett djur har en sändare,
gagnar det resten av flocken också.
Jag får möjlighet att åka med dr Mwamba Sichande
för att se varför kragarna är så viktiga.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju. Det är många lejon!
Just nu försöker Mwamba och Henry lista ut vilket lejon
som de ska bedöva och sätta kragen på.
Mwamba har skjutit ett utmärkt skott som tog precis ovanför axeln.
Hur lång tid tar det innan bedövningen får effekt?
Fem till tio minuter.
Ju längre ett djur är sövd, ju större är riskerna för komplikationer.
Så teamet måste arbeta fort.
Att filma lejon i närbild är en grej.
-Handskar. -Handskar.
Men jag har aldrig varit så nära att jag behövt ta på mig handskar.
Vi kollar hur kragen passar,
och då måste jag hålla upp hennes huvud. Det är jättetungt.
Genom att samla in olika data som dna, kan forskarna här räkna ut
hur detta lejon skiljer sig från alla de andra som de kragat.
102.1. Det här är framklorna.
Oj.
Ser du hur stor den är?
-Den är så här stor! -Ja, den är enorm.
Okej. Alla tänder ser bra ut.
Hon är fortfarande ung och man kan se att alla tänder ser okej ut.
Det har gått ungefär 43-44 minuter sedan bedövningspilen gick in.
-Vi vill väl inte vara här när hon vaknar? -Nej, just det.
Dags att dra.
De här kragarna har räddat 47 lejon från snaror,
och de har därefter producerat 217 ungar.
Nu när adrenalinet börjar att avta efter att ha varit så nära,
börjar jag tänka på att i en bättre värld skulle vi inte behöva kraga lejon.
Men en dag kanske kragen kan rädda det här lejonets liv.
Det är ändå rätt speciellt.
Efter allt det här är jag ännu mer angelägen att spåra vår flock.
Kommer det ett tidigt regn, är det över för oss.
Så jag hoppas att lejonen sovit av sig matkoman
efter sitt megamål.
6 DAGAR KVAR
Lejonen är återigen på jaktstigen. De har siktet inställt på något.
Och de är på väg in i snårskogen.
Vi behöver förekomma dem och lista ut vad de har upptäckt.
Nej. De är bara ute och stilar.
Uppfattat.
Vinden ökar...
Lejonen har ställt om från jaktinställning till att söka skydd.
De har inte längre siktet inställt på vad de än jagade.
Ja, jag tror att de letar efter ett stort träd att sätta sig under,
och det ska vi göra med.
Väderappar brukar inte funka här,
så jag skickar upp drönaren för en liveuppdatering.
Jag ser en vägg av vatten.
Jag kommer tillbaka. Det där är läskigt.
Jag är van vid småregn, jag är britt.
Men afrikanska stormar är något helt annat.
Sportläge aktiverat, kom tillbaka.
Vi hoppas på att få lite spårbilder.
-Vill du filma lejonen i regnet? -Ja.
-Det är det som gäller? -Ja.
Det är kanske knäppt att filma lejon i en storm men kamerorna klarar det.
Tror jag?
Här kommer regnet.
Våra bilar är designade att skydda från kraftig sol,
men inte kraftigt regn.
Om det här fortsätter, så kan vi inte filma så mycket mer.
Det är svårt att se det från den ljusa sidan, men jag försöker.
Regnet verkar lätta, så det är bra.
Förhoppningsvis är marken så torr att vattnet bara sugs upp.
Och att pölarna inte varar så att buffeln kan dricka tillräckligt.
Om några dagar är det återgått till att vara torrt
och då rör sig buffeln...
Åska.
...som förut, men det är en påminnelse att klockan tickar.
Vi måste greja det här innan de ordentligt stora regnen kommer.
För då förändras allt.
Solen har kommit fram igen.
Det verkar lika lättade som jag att det inte är brännhett.
Regnet har kylt ner allt och nu är det tid att slappa och leka.
Lejonen verkar inte bekymrade av regnet alls,
men nu kommer det bli svårare att följa dem.
Det är så kul efter regnet.
Det är galet, bara en rejäl men kort skur
får jorden att förvandlas från skumpig och jobbig när den är torr,
till att den blir hal och hemsk när den är våt.
Snart kommer det mera regn och då kommer vägarna vara okörbara.
Så även om vi vet var buffeln och lejonen är,
kommer vi inte kunna ta oss dit.
-Stämmer inte det, Kevin? -Det stämmer.
Jag är glad att stormen dragit vidare,
men jag njuter inte av skelettskakningen den lämnat efter sig.
Två dagar senare har solen stekt jorden till en hård lera.
Och det gör sökandet efter lejon och buffel ännu mer obekvämt.
4 DAGAR KVAR
Vilken härlig väg, Kevin!
Den här svarta leran är full av stora hål.
Stora elefant- och flodhästspår som efter att ha torkat, blivit stenhårda.
Och det gör den till världens värsta väg att köra på.
Den gropiga marken skapar också stora problem
för vår andra bil med Sam och Adrian.
Bra. Om jag kilar in dem i...
Ja. Vi har hoppat runt och tack vare det
har en skruv ramlat ur underifrån.
Låter vi det vara, så hänger en kamera värd en halvmiljon pund på två små bultar.
Vi måste försöka fixa till stöttningen på något vis.
En bushimprovisation.
Ett av Sams skosnören är bättre än inget,
även om det ser lite sjaskigt ut.
Vi behöver bränna de fransiga ändarna, Sam.
Har du en tändare?
Nej, men jag har stål och flinta.
Lite elefantdynga finns till hand för bränsle.
Det är så mycket gräs i elefantskit.
Det luktar rätt gott.
En lagning med lort för att fixa kameran.
-Kommer det att hålla? -Ja. Nu sitter det.
Måtte de bli redo snart, för det är nu det sätter igång nere vid floden.
Buffeln är här, lejonen är här. Resten av teamet är inte här.
Adrian, hör du mig?
Jag hör dig.
Buffeln är här. Var är ni?
Vi kör ner längs trädlunden, vi hade tekniska problem.
Buffeln är här och dricker, kom hit.
Vi kör så fort vi kan.
Det här kan vara ögonblicket som vi alla väntat på.
Buffeln är på väg hit. Vi har lejon där nere.
Flera veckor av väntan, svett...
...och stress leder fram till
de nästa 15 minuterna. Det känns lite läskigt.
Sanningens ögonblick är här.
Lejonen tänker inte attackera förrän buffeln har druckit.
Buffeln kommer att vara långsammare med 45 liter vatten i sig.
Det här är det bästa som vi sett. Det kommer att ske på ett stort område.
Jag tänker stanna här och använda drönaren medan Sams team närmar sig.
Uppfattat. Vi är nästan där.
Jag ser flodkanten och de är precis vid vattenkanten och dricker.
Jag hoppas att hjorden kommer att komma tillbaka direkt förbi oss.
Lejonen ligger vid toppen av klyftan.
Jag kan se två, tre, kanske fyra stycken härifrån.
Ser du mer därnerifrån?
Okej. Ja, vi ser massor av lejon här på vår sida, till höger.
Vad gör lejonen?
Honorna reser på sig och rör sig mot buffeln.
Hannen stannar kvar.
Ledarhonan är vuxen. Andra honan är vuxen.
Det verkar som att vi har huvudjägarna här.
Okej, buffeln har börjat dricka klart.
Hjordledarna går tillbaka upp på stranden.
När ett lejon som Läppen går på det viset, är hon ute för att döda.
De är verkligen kaxiga.
Kolla in den gigantiska svarta muren de går emot,
och de bara: "Ja. Det här ska vi greja."
Okej, jag ser de första hornen.
Lejonens taktik funkar.
Buffeln har bara en väg tillbaka.
De tänker ta sig an lejonen. Titta på det där!
De anfaller.
Buffeln störtar förbi lejonen.
Buffalo nere.
De tog en.
Nej! De förlorade den.
-De riktar in sig på en annan. -Två lejon mot en.
De är på. Det kan vara över.
Den kom lös, Hur gick det till? Den hade två lejon som hängde på den.
Ett lejon är på en kalv. Den är själv. Jag ser inga andra lejon där.
Resten av hjorden kommer tillbaka.
Lejonet var på strandvallen.
Jag trodde att det var ute för kalven när resten av hjorden kom tillbaka
och skrämde bort lejonet.
Buffeln har vänt.
De kommer upp bakom hjorden.
Ett lejon gasar på.
Vilken hastighet!
Bromsa lite.
Lejonen måste hitta en som sackar efter.
Det där gillar inte buffeln.
Titta, de vänder sig tillbaka mot lejonen.
Buffalon, en efter en kommer fram och vänder sig mot lejonen.
Ett lejon... En buffel fick nästan det där lejonet.
Såg du den som blev sparkad i ansiktet?
Det är nog över. Jag tror inte lejonen klarade det.
De var så ivriga, de var så många.
Hur blev det, var något i fokus?
Jag hoppas det. Det var rätt otroligt
att vara inne hjorden. Hur såg det ut från skyn?
Ja. Jag kände det som jag tittade på något jag inte borde fått se.
De fick tyvärr inte tag i någon.
Jag svettas efter att ha suttit i en bil.
Hur det måste kännas efter att ha jagat efter buffel? Ingen aning.
Hoppa ur bilen och prova?
Nej.
Jag har haft turen att se många djur som jagat andra djur
och jag har aldrig sett ett byte vara så aggressiv mot sin predator.
Jag skakar.
Det gick inte så bra för lejonen, men vi klarade biffen.
Tack vare lite tur och flera kameror
lyckades vi fånga den hårfina gränsen mellan framgång och nederlag.
Ett enda felsteg från endera sidan hade betytt döden.
Jag hade inte väntat mig buffalons reaktion.
Deras teamwork trumfade lejonens.
Och i det här tillfället hade de överhanden.
Det får mig att respektera vår flock ännu mer.
De dominerar inte miljön. De får inte alltid som de vill.
De får kämpa lika mycket som allt annat häromkring.
Efter att ha tillbringat nästan en månad i deras sällskap
känner jag inget annat än beundran för dem.
Jag hoppas att de får möjlighet att frodas.
Vi har sett lejon i den här klyftan förut, så vi stannade för att titta.
Vi hörde något prassla i buskarna.
Jag tänkte att det var biätare som fångade insekter.
Men jag kan precis ana en liten svans.
Det där är inte samma kull med ungar. De är mindre och ännu yngre.
Den här kan knappt gå, den tultar omkring.
Naturen är inte klok.
Precis när du tror att du har koll på läget
så får du se ännu en liten guldklimp.
Allt som vi fått se här, lejonen som ger sig på en buffelhjord,
de här ungarna, de andra ungarna, allt blir mer gripande
när man inser att lejon har stora problem över hela Afrika.
Det finns bara runt tjugo tusen kvar.
Jag visste inte om förrän nyligen
att det finns mindre lejon kvar än noshörningar i Afrika.
Jag hoppas att tack vare de fantastiska människorna här
som vi samarbetat med, kan vi undvika att lejon fastnar i snaror,
och undvika alla andra hot som de står inför.
I en skyddad plats som den här kan lejonen frodas.
De kommer få många ungar.
De kan fortsätta att utkämpa storslagna strider mot buffel.
UPPDATERING...
Efter att filmen blev klar
signalerade kragen vi satt på, att lejonet slutat röra sig.
Zambiska naturskyddet åkte ut för att undersöka
och hittade en av lejonen i flocken som fastnat i en ståltrådssnara.
Hon var knappt vid liv.
Tack vare kragen, kunde de ta bort snaran
och sköta om hennes sår innan de släppte henne fri.
Undertexter: Anne Larsson