Hledáme kladivouny, ale čeká nás překvapení.
-Vidíš to, Hugh? -Jo.
Žralok tygří se ukázal.
Prvním pravidlem je se vždy dívat za sebe.
Tygr, tygr.
To žraloky opravdu nažhavilo.
Teď jen sviští kolem.
Můj adrenalin jede.
Jste připraveni?
Jsem Bertie. Natáčet zvířata je mou prací.
To není úplně běžná honička.
A beru ji opravdu vážně.
Koukej, snažím se natáčet tučňáky.
A zmeškal jsem to.
To bylo blízko.
Chci vyprávět příběhy z divočiny v rychle měnícím se světě.
To znělo jako velká prasklina.
Toto jsou má dobrodružství.
Cestuji ze svého domova v Anglii do ráje plného žraloků
u pobřeží Kostariky.
A naše příští zastávka je asi 560 kilometrů na západ.
Malá tečka uprostřed Tichého oceánu: Kokosový ostrov.
Jsem trochu nadšený, protože je to místo,
které chci navštívit už hodně dlouho.
Je to nejvíce žraločí místo na Zemi.
Po 36 hodinách na moři jsme to konečně dokázali!
Kokosový ostrov je magnetem pro žraloky, přitahuje 14 různých druhů.
Nejlepší žraločí podívanou tady je kladivoun.
Sdružují se tady v mega hejnech.
Ale vzhledem k celosvětovému poklesu počtu žraloků a rejnoků…
Sedmdesát procent zmizelo jen za 50 let…
Kokosový ostrov je jedno z posledních míst, kde se dají najít v takovém počtu.
Žraloci závodí s časem a já také.
Protože Kokosový ostrov je mořskou rezervací, mám jen 12 dní na to,
abych našel obří hejno kladivounů v jedněch z nejnebezpečnějších vod
na potápění na světě.
Bude to těžké, ale mám rád výzvy.
Všichni připraveni? Dobře. Jdeme na to.
Kdykoliv přijdu na nějaké nové místo,
rád vypustím dron, abych se podíval, jak to tady vypadá.
To je úžasné.
Kokosový ostrov je vrcholkem obrovské podvodní sopky,
která vybuchla před dvěma miliony let.
A ty útesy tady prudce klesají do temných vod,
více než tři kilometry pod hladinu.
A když divoké proudy narazí na tyto skalnaté zdi,
vytlačují jídlo z hlubin a dělají Kokosový ostrov neodolatelným pro žraloky,
ale noční můrou pro potápěče.
Než se dostanu pod vodu, potřebuji plán.
Tak toto je náš domov na několik příštích týdnů.
Sharkwater.
Je to 40 metrů dlouhá specializovaná loď pro výzkum žraloků,
která má všechno naše jídlo, vybavení a zdravotnické potřeby
k udržení našeho filmařského týmu, potápěčů a vědců naživu.
Jsme daleko od domova, tak toto je naše záchrana.
Aby mi pomohli s mou misí, přibral jsem s sebou epický tým.
Jsme tu abychom natáčeli žraloky.
Hugh natáčí filmy pod vodou téměř 30 let.
Jeho prací je udržet potápěče naživu.
Ztracení potápěči. Víš, lidi to občas odnese.
Proudy tady jsou divoké.
Cristiano je legendárním bezpečnostním potápěčem tady více než dvě dekády.
Nikdy se nepotápějte sami.
Jakmile jsme připraveni jít nahoru, půjdeme nahoru všichni spolu.
Jsme tady sami.
Pokud se stane nehoda, bude to velký problém.
Hugh tedy říká, že jsou to všechno špatné zprávy.
Ne, jen musíme být rozumní!
Proto bereme dospělé na natáčení, protože oni nás hlídají.
Taky se musíme ujistit, že naše vybavení je v nejlepším pořádku.
Ano, v těchto nejistých vodách není prostor pro žádné chyby.
Začínáme se základním potápěčským vybavením. Je rychlé ho připravit
a mám speciální masku,
takže bohužel mě budete neustále vidět a slyšet.
Připraveni vyrazit.
Sharkwater je ukotvena tady, v této kryté zátoce.
NÁRODNÍ PARK KOKOSOVÝ OSTROV
Budeme cestovat na vrcholek ponořené hory,
asi jeden a půl kilometru od pevniny. Přímo tady.
Budu tomu říkat Seamount. Je to známé místo výskytu kladivounů.
Dobře, koukneme, jestli najdeme nějaké žraločky.
Je vidět, že tento proud právě pumpuje. Sotva kopu.
A my se jen tak ženeme.
Tenhle proud mě opravdu chytil.
Směřuji jen jedním směrem. Nebudu plavat proti tomuhle.
Ostré kameny, špičatí mořští ježci. Je to podvodní minové pole.
A mě to hází okolo.
Pokud narazím na útes, rozedřu si neopren.
A nechci ani sahat na mořský život.
Je nemožné kontrolovat, kam plavu
a co dělá moje kamera. Pokud se rozbije, mám velký problém.
Mohlo by mě to odnést. Příští zastávka: Filipíny.
Pokud se vynořím jen 15 metrů od lodi, bezpečnostní tým mě neuvidí.
Budu pryč.
Tohle mi opravdu otevřelo oči.
Myslím, že budeme potřebovat jiný přístup.
Na náš první ponor byly proudy naprosto nemožné,
tak opouštíme Seamount a jdeme okolo
na druhou stranu ostrova.
Páni, ty vodopády jsou úžasné.
Vidíte, proč piráti pluli až na Kokosový ostrov,
aby se zásobili pitnou vodou a skryli své poklady.
Na této straně ostrova je sráz.
Je to hrana útesu, která se potápí téměř tři kilometry až na oceánské dno.
Tady bychom mohli být více chráněni před proudy.
Je to tady teď mnohem klidnější.
Ale děje se tu něco opravdu zvláštního.
Vypadá to jako podivná pouštní fata morgana.
Je těžké věřit, že jsem ve stejném oceánu.
Myslel jsem, že se mi dnes nedaří zaostřit kameru,
ale naštěstí jsem si uvědomil, že to není mnou, je to termoklina.
Děje se to, protože oceánské proudy naráží do hlubokých stran
Kokosového ostrovu, tlačící studenou vodu z hlubin,
kde to narazí na teplejší vodu a vytvoří ten podivný mihotavý efekt.
Je nejextrémnější, jaký jsem kdy viděl.
A mohl by vytlačit žraloky z hlubin.
Podívejte, náš první kladivoun! Páni!
To je šílené.
Byl jsem jimi posedlý odmala.
Jsou tak bizarní.
Vypadají jako opravdoví mimozemšťané.
A páni, vypadá to skvěle, když natáčíme žraloky
přes termoklinu, přes mlhu.
Nemůžu je ale pořádně zaostřit. Je to příliš zkreslené.
Vypadá to, že termoklina je asi pryč.
Ale kladivouni zmizeli taky.
Jsou jako duchové.
Asi nám aspoň dali lákavou ochutnávku
toho, co bychom mohli vidět.
Je tak boží být kolem nich.
A jo, není to děsivé. Jen to vzbuzuje úctu.
Budeme muset hledat dál.
Dvě lokace. Omezené výsledky.
Stále máme čas, ale zatím toho moc nefunguje.
Takže opět měníme místo a pokračujeme v hledání.
Ani tenhle dron nepomáhá,
žraloci jsou příliš hluboko na to, abychom je mohli vidět z hladiny.
A svědivý nos taky nepomáhá.
Někdy se dvěma rukama plnýma…
Děkuju.
…potřebujete trochu pomoc.
Měl jsem na nose mouchu.
Počkejte, tady možná něco je.
Jen musím na lepší pozici.
To je keporkak.
Tady je mládě. Je to máma a mládě.
To je tak roztomilé. Je maličké.
A před nimi jsou delfíni.
Samice keporkaka a mládě a před nimi delfíni.
To je úžasné.
Je tak jednoduché se tady nechat rozptýlit.
Je pátý den a už jsme tu téměř polovinu našeho času.
Stěží jsme viděli kladivouna, natož jejich větší počet.
Je ještě jeden trik, jak najít žraloky na Kokosovém ostrově.
Při každém ponoru hledám zvláštní malé ryby,
které mohou být znamením, že jsou žraloci poblíž.
Čistí žraloky, sbírají jejich parazity
a udržují je zdravé.
Když najdeme ryby, mohli bychom najít i žraloky.
Pojďme se kouknout za tento malý hřeben.
Tady jsou!
Vidím tyhle krásné malé žluté ryby.
Nad útesem vytvořili čisticí stanici.
Stanice je velká jen pár stop
a různé druhy ryb připlouvají,
aby se zbavily parazitů.
Podívejte, tady je kranas duhový.
Miluju, jak něžní jsou lazebníci!
Ahoj, očistíte mě?
Koukněte na ně.
Tohle jsou žraloci galapážští.
A jsou to macci.
Jsou čtyři, možná pět… šest, sedm.
Hej, kamaráde.
Zajímám je víc já než to, aby se nechali očistit.
Jsou odvážní a zvědaví, prohlížejí si nás.
Dělají to svoje.
Úžasná zvířata.
Koukněte, kladivoun!
To kladivo je tak rozpoznatelné.
Je to úžasné, konečně, se pořádně podíváme přes čirou vodu.
Říká se jim kladivouni bronzoví. Přední část jejich kladiva není plochá.
Má oblý tvar jako hřebenatky.
Ten úžasný tvar kladiva jim pomáhá rozprostřít jejich smysly.
Posouvá jejich oči trochu dál od sebe,
tak vidí 360 stupňů kolem sebe.
Tihle jsou jen jedním z deseti druhů kladivounů na světě.
Zůstaneme tady a uvidíme, jestli se přiblíží.
Na poslední chvíli se vždy otočí.
Kladivouni mají smysl navíc, jako opravdovou super schopnost,
protože cítí elektřinu.
Všichni žraloci to umí, ale kladivouni se zdají extra citliví,
protože jako jejich ostatní smysly,
jejich široká hlava rozptyluje i elektro receptory.
Kdykoliv pohneme svalem, zatneme paži nebo naše srdce tluče,
vydává to elektrické pole, které mohou cítit.
Tady je kladivoun, dole na písku.
A je to pro ně opravdu dobré k hledání kořisti ve tmě.
Ale pro nás je to těžké, protože přiblížit se k nim
bude opravdová výzva.
Vypadá to, že kladiva
se přesunula pryč od této čisticí stanice
do modra.
Proudy se zdají zvládnutelné.
Tady jsou.
To je úžasné.
Tohle je šílené.
Těmto se říká „velkoocí Jackové“.
A nedostanete nic za to, když uhodnete, proč se jim tak říká.
Ty obrovské oči. Mají je proto, že jsou to noční lovci.
Loví v noci sami malé ryby.
Přes den jsou spolu v hejnech,
aby se chránili před běžnými predátory.
Problém je, že je to nechrání před lidmi,
těmi nejnebezpečnějšími predátory na planetě.
Je jich tolik!
Vidět jich tolik pohromadě je jako se dostat do stroje času
a vidět, jaké naše oceány bývaly dřív.
Tady jsou!
Víte, tohle je důkaz, že chráněné oblasti fungují.
Kladivoun!
Pokaždé, když se přiblíží žralok, jackové využívají jeho kůži,
jeho drsnou kůži jako škrabadlo.
Víte, nevím, proč se žraloci prostě neotočí dokola
a jacky nesežerou. Prostě utečou.
Tito jackové tentokrát zmařili naše plány,
ale čisticí stanice je rozhodně
dobrým místem k čekání. Vím, že se kladivouni
nakonec ukážou.
I když jsou tak citliví,
myslím, že musíme být trpěliví.
Další tři dny se potápíme,
ale kladiva jsou jako duchové.
Ve chvíli, kdy plavou přímo k hledáčku
a myslíte si, že je máte a říkáte si: „Ano!“
se otočí a plavou pryč. „No tak!“
Nedaří se nám to rozlousknout.
A pak, během devátého dne,
se stane něco, co naši misi zastaví.
Náš producent James si všimne žraloka s děsivou pověstí,
ten typ, který někoho zabil přímo tady, jen pár let zpátky.
Čas vylézt ven, přeskupit se a vymyslet nový bezpečnostní plán.
Právě jsme šli nahoru a najednou
tam byli dva velcí žraloci tygří a bylo divné,
že byli u toho ostrova tamhle
a byli přímo u hladiny, přímo u útesu.
Takže dávám dohromady dron a odbzučím tam s ním
a zkusíme zjistit, co se tam děje.
Žraloci tygří jsou nejsmrtelnějšími žraloky tady na Kokosovém ostrově.
A celosvětově je jen žralok bílý nebezpečnější pro lidi.
Chci zjistit, co dělají, abychom mohli pokračovat
v bezpečném potápění v této oblasti.
Tady je náš žralok tygří.
Jen proplouvá tím kanálem
mezi ostrůvkem Manuelita a hlavním Kokosovým ostrovem.
Jeho hřbetní ploutev čouhá nad hladinu. Páni, to je úžasné.
Pokud jsou takto u hladiny, můžeme jít pod ně bezpečně
a podívat se, co mají za lubem.
Vypadá to teď dost hrozivě a náladově.
Hádám, že jsem trochu nervózní z toho, že budu ve vodě se žralokem tygrovaným.
To je zvuk malého mláděte tereje, které se krmí. Zní šťastně.
Po celém tomto útesu jsou malé načechrané kuličky,
malá mláďata terejů.
A vidíte teď rodiče, kteří celý den lovili na moři
a vracejí se, aby je nakrmili.
Když dostanou šanci, žraloci tygří jsou známí tím, že jedí mořské ptáky.
Budou i hlídkovat pod místy hnízdění.
Mohlo by to být to, co se tady děje?
TYGŘÍ ULIČKA
Můj plán je se potopit blízko útesu.
Umístil jsem sem záchranný člun, který nás vyzvedne,
kdyby nás proudy unášely, a nouzový evakuační člun tady,
kdybychom se dostali do potíží s tygry.
Musíme rychle do vody a dostat se pryč od hladiny,
kde by si nás mohli splést s jídlem.
Dobře, jdeme na to.
Hladina k Bertiemu, hladina k Bertiemu. Kontrola vysílaček.
Jo, Zubine, slyším tě. Slyšíš ty mě?
Díky, Bertie. Slyším tě jasně a čistě.
Rozumím. Za chvíli pokecáme.
Prvním pravidlem u hledání žraloků tygřích
je se vždy dívat za sebe.
Rádi se plíží zezadu.
Proto se točím a dívám přes rameno.
Zůstaneme tady.
Musím říct, že je to trochu strašidelné. Velký… přímo tady.
Tygr, tygr.
Velcí mohou měřit až pět a půl metru.
Dost děsivé. Jsou to velcí a silní predátoři.
Mohou dorůst až do 900 kilogramů.
Jsou tak velcí.
Podívejte na ty pruhy. Podle nich dostali své jméno.
Není toho mnoho, co by tito žraloci tygří neměli na jídelníčku.
Ryby, želvy, mrtvoly velryb.
V jejich břiše už se našly i poznávací značky.
Tygr! Tygr!
Tito žraloci musí čekat u základny útesu
na jakékoliv ptáky, mladé i dospělé, než dopadnou na hladinu, a pak bum.
To není chyba, kterou pták může udělat dvakrát.
Tihle žraloci jsou tak chytří.
Tohle je třetí, kterého jsme viděli, a všichni dělají to samé.
Tady jsou dva tygři.
Vidím, jak se tihle žraloci chovají.
Kdykoliv jsme v tomto kanále, víme, že musíme zůstat hluboko,
daleko od hladiny, aby si nás žádný žralok nespletl s terejem.
Tak jak jsme viděli dronem, žraloci hlídkují
přímo u hladiny, přímo v té oblasti.
A nechtěl bych být jedním z těch terejů nahoře.
Naučili jsme se myslet jako žraloci tygří, abychom se vyhnuli nebezpečí.
A pokud dokážeme myslet jako kladivouni, mohli bychom najít to obří hejno.
Setkávám se s mužem, který už myslet jako kladivoun umí,
aby je pomohl zachránit.
Kokosový ostrov je chráněná rezervace, ale když opustí tuto bezpečnou zónu,
jsou zabíjeni rybářskými loděmi.
Vědec Randall Arauz je 15 let čipuje,
aby sledoval jejich pohyby v Tichém oceánu.
A tam, kde jdou, tam to chce chránit.
Randalle, jaký je plán?
Plánem je připevnit jeden z těchto čipů na žraloka.
Takže, tohle půjde do žraloka.
A pak se toto odpojí.
Takže snad uvidíme žraloka plavat pryč
s tímto čipem plandajícím za ním.
Máte nějaké zvláštní taktiky plížení se ke žralokům?
To, co musíte udělat, je najít čisticí stanici.
A pamatujte, tihle kladivouni jsou velmi plaší.
Jakýkoliv prudký pohyb je vystraší.
Takže počkáme, až přijde. A jakmile je uvnitř
té čisticí stanice a nechává se čistit, tehdy vystřelíme.
Randall a jeho tým už označili téměř 200 kladivounů.
Sleduje je pomocí sítě přijímačů, jako je tento,
rozmístěných po celém východním tropickém Pacifiku.
Natáčím ho při tom, jak se na svůj seznam snaží přidat dalšího.
A není čas ztrácet čas.
Ten žralok má hák v tlamě!
To ukazuje, že brouzdají mimo chráněnou oblast,
a tehdy se dostávají do kontaktu s rybářským vybavením.
Na Kokosovém ostrově za posledních 20 let zmizela přibližně polovina populace.
Celosvětově jsou kladivouni bronzoví kriticky ohroženi.
Jsou vybíjeni z existence.
Zabijeme více než 100 milionů žraloků ročně, abychom jim uřezali ploutve
a dali je do polévky.
A pokud budeme takhle pokračovat, žraloci vyhynou.
A tyhle podvodní ekosystémy žraloky potřebují, aby prospívaly.
Víte, žraloci, vrcholoví predátoři, udržují celou věc v rovnováze.
Když vidím Randalla pracovat, uvědomuji si, že jeho mise
by mohla být poslední šancí pro tyto kladivouny.
Absolutně kouzelné.
Každý čip je dalším krokem k záchraně těchto úžasných zvířat.
Je nezbytné, aby se kladivouní dálnice staly zónami, kam rybářské lodě nesmějí.
Jsem tak nadšený, že mi téměř dochází vzduch.
Radši bych měl jít na hladinu.
Randall ví, co je potřeba, aby se přiblížil ke kladivounům.
Vidím, že kontroluje své dýchání, aby udržel bubliny
a hluk na minimu.
A jeho pohyby jsou pomalé a jisté.
Stal se téměř neviditelným, aby nevystrašil
tyto super citlivé žraloky.
Jo, víte, problém s tímhle potápěčským systémem je,
že můžeme být schovaní a nehybní v těchto skalách, jak chceme,
ale stále děláme tolik bublin,
že… myslím, že potřebujeme jiný plán.
Doteď jsme používali potápěčskou výstroj, kterou je rychlé připravit,
a je dost bezpečná, tak je to naše výchozí vybavení.
Ale dovezli jsme si i tyhle: Rebreathery.
Trvá mnohem déle je zapojit, a pokud je nastavíte špatně,
mohou být opravdu nebezpečné.
Výhodou je, že nevypouštějí bubliny.
Takže to vypadá, že budeme muset přejít na tyhle,
pokud se chceme přiblížit žralokům.
Vidíte, jak jsou ráno všichni tiší.
A to proto, že když u normální potápěčské výbavy zpackáte nestavení,
důsledky nejsou tak hrozné, ale u rebreatherů
je to vážné. Tak máme hodně seznamů,
abychom se ujistili, že to děláme správně.
Ale musíme to brát trochu vážněji.
Jak jsem řekl, všichni to berou dnes ráno opravdu vážně.
Myslím, že nejlepší je se vrátit k čisticí stanici.
-Kyslík zanalyzován. -Jo.
Jen musíme projít pár posledních kontrol.
Počítač, elektronika. Zbývající čas absorbentu…
Čtyři hodiny.
Tyhle kameny dole vypadají jako dobrá skrýš,
tak půjdu dolů mezi skály,
počkáme a uvidíme, jestli kladivouni přijdou za námi.
S normální potápěčskou výstrojí nemáte dole čas.
Dostanete jen rychlou momentku.
Víte, tyhle věci jsou složité na nastavení,
ale jsou skvělé na natáčení.
Můžu tady dole sedět nehybně hodiny ve skrytém režimu!
Kamkoliv se podívám, tam se odehrává malé drama.
Je tady malý sapínek, který má legrační malé rty.
Vypadá, jako by měl rtěnku, a oždibuje řasy.
Dobře, myslím, že máme práci.
Je čas být opravdu, opravdu potichu. Připlouvá sem…
To bylo šílené! Tyhle rebreathery jsou rozhodně něco jiného.
Teď budu nehybný, bez bublin
bez dvou věcí, které mě předtím prozradily.
Jsme pro ně téměř neviditelní.
Poprvé jsem dostatečně blízko na to, abych viděl, jak se pohybují a chovají.
Zpomalil a převalil se na stranu
a ukázal břicho.
Je to skoro jako pes, když chce podrbat.
A pak všichni malí rybí lazebníci se přiženou z útesu,
a začnou ho oždibovat.
Vidíte, že ta samice měla velkou jizvu přímo nad prsní ploutví.
To je z páření.
Samci se přiblíží, a když se páří,
koušou partnerčinu prsní ploutev.
A to je skvělé znamení.
Předpokládá se, že kladivouni se do těchto hejn sdružují,
aby si našli partnera.
Tyhle jizvy jsou stopou toho, že velká sdružení
jsou nejspíš tady. Jen jsem je ještě neviděl.
Jsou někde tam venku v šeru.
A máme jen jeden další den na to, abychom to doklepli.
Musím být schopný vidět ty žraloky.
Je náš poslední den na Kokosovém ostrově.
Naše poslední šance zkusit zjistit, jestli ta obrovská hejna stále existují.
Ale jako obvykle nám to Kokosový ostrov neulehčí.
Páni, podívejte nahoru!
Je tu obrovské hejno tuňáka pruhovaného svištící nad námi.
Je to jako sledovat obří hejno ptáků letět nad hlavou.
A to opravdu nažhavilo žraloky.
Předtím jen proplouvali kolem, ale teď sviští.
Můj adrenalin stoupá.
Zajímalo by mě, jestli odhánějí kladivouny.
No tak. Trpělivost.
Prostě to necháme všechno zklidnit.
Páni.
To je tak epické!
Je jich příliš mnoho abych je spočítal, jen krouží dokola.
Ta obří hejna opravdu stále existují.
Tohle dělá Kokosový ostrov výjimečným.
Nezbývá už na planetě mnoho míst,
kde můžete vidět takový počet žraloků pohromadě.
Ale chci se dostat mezi to hejno, abych viděl co se děje.
Proud začíná nabírat sílu.
Tak. Jdeme na to. Do nekonečna a ještě dál!
Nechávají mě plavat mezi nimi!
A teď vidím, že je to prostě obrovský vířící taneční parket.
Venku vidíte samce, menší samce, vystřelovat dovnitř
a snažit se odlákat velké samice pryč, aby se pářili.
Tohle tady je začátek příští generace.
Představoval jsem si tenhle pohled roky,
ale nemyslel jsem si, že to opravdu reálně uvidíme.
Je to naplnění celoživotní ambice.
Ale pokud je nepřestaneme lovit a nebudeme je chránit,
když opustí bezpečné vody Kokosového ostrova, tito duchové oceánu
zmizí…
navždy.
Víme, kde poblíž Kokosového ostrova žraloci migrují, a víme, že jsou cílem
rybářských flotil, když tyto chráněné zóny opouštějí.
KOKOSOVÝ OSTROV – MALPELO GALAPÁGY
Dobrou zprávou je, že se tyto zóny brzy zvětší,
ale může to být příliš pozdě pro žraloka, kterého Randall očipoval v tomto filmu.
Od října 2020 se žralok pohyboval kolem Kokosového ostrova,
ale v prosinci signál zmizel.
Překlad titulků: Lucie Březinová