Pörölycápák után kutatunk, de meglepetésben van részünk.
- Látod ezt, Hugh? - Igen.
Egy tigriscápa tűnt fel.
Az első szabály, hogy mindig nézz magad mögé.
Tigris, tigris!
Ez nagyon feltüzelte a cápákat.
Csak úgy kavarognak körülöttem.
Az adrenalinszintem az egekben van!
Készen állsz?
A nevem Bertie. Állatokat filmezek.
Ilyen üldözést se gyakran látni.
És nagyon komolyan veszem!
Épp pingvineket filmeznék.
Ó, és lemaradtam!
Ez elég közel volt.
A vadon történeteit szeretném elmesélni egy gyorsan változó világban.
Ez jó nagy reccsenés volt!
Ezek az én kalandjaim.
FANTASZTIKUS KALANDOK BERTIE GREGORYVAL
Angliai otthonomból egy cápákkal teli paradicsomba utazok,
Costa Rica partjaihoz.
A következő megállónk körülbelül 550 kilométerre nyugatra van.
Egy apró pont a Csendes-óceánban: a Kókusz-sziget.
Kicsit izgatott vagyok, mert erre a helyre
már nagyon régóta el akartam jutni.
Ez a legcápásabb hely a Földön.
Harminchat óra a tengeren, de végre itt vagyunk!
A Kókusz-sziget egy cápamágnes, ami 14 különböző fajt vonz magához.
A hely legnagyobb látványossága a pörölycápa.
Hatalmas rajokban gyűlnek itt össze.
De a világ cápa- és rájapopulációja szabadesésben van,
70%-ukat irtották ki mindössze 50 év alatt,
és a Kókusz-sziget az egyik utolsó hely, ahol még nagy számban előfordulnak.
A cápák versenyt futnak az idővel, ahogy én is.
Mivel a Kókusz-sziget tengeri rezervátum, mindössze 12 napom van
megtalálni egy hatalmas pörölycáparajt az egyik legveszélyesebb vízben,
ahol merülni lehet a világon.
Kemény feladat, de én szeretem a kihívásokat.
Mindenki kész? Oké. Gyerünk!
Bármikor, amikor új helyre megyek,
szeretem felküldeni a drónt, hogy szétnézzek a területen.
Csodálatos.
A Kókusz-sziget egy hatalmas víz alatti vulkán csúcsa,
ami kétmillió évvel ezelőtt tört ki.
Azok a sziklák pedig szinte belezuhannak a vízbe,
több mint három kilométeres mélységig…
és amikor a heves áramlatok nekiütköznek a sziklafalaknak,
élelmet kavarnak fel a mélységből, a sziget emiatt ellenállhatatlan a cápák…
és rémálom a búvárok számára.
Mielőtt lemerülök, szükségem van egy tervre.
Ez lesz az otthonunk a következő néhány hétben:
a Cápavíz.
Egy 40 méteres, speciális cápakutató hajó,
amin itt van az összes ételünk, felszerelésünk és orvosi cuccunk,
amivel életben tartjuk a stábot, a búvárokat és a tudósokat.
Messze vagyunk otthonról, és a hajó jelenti az életet.
A küldetés teljesítésében egy szuper csapat fog segíteni.
Cápákat akarunk lefilmezni.
Hugh közel 30 éve készít víz alatti felvételeket.
Az ő feladata a búvárok életben tartása.
Veszítettem már el búvárokat, akik elsodródtak.
Erősek az áramlatok.
Cristiano már több mint két évtizede elismert mentőbúvár errefelé.
Soha ne merülj egyedül!
Ha feljövünk, együtt jövünk fel.
Magunk vagyunk itt.
Ha baleset történik, nagy baj lesz.
Hugh szerint tehát nehéz napok várnak ránk.
Nem, csak észnél kell lennünk!
Na, ezért hívunk felnőtteket is a forgatásokra, ők vigyáznak ránk.
A felszerelésünk tökéletes állapotáról is gondoskodnunk kell.
Nincs helye hibának ezeken a bizonytalan vizeken.
Egy egyszerű légzőkészülékkel kezdünk. Az összeállítása gyors,
és van egy különleges maszkom is,
úgyhogy nem ússzák meg, végig látni és hallani fognak.
Indulhatunk.
A Cápavíz itt horgonyoz, ebben az öbölben.
KÓKUSZ-SZIGET NEMZETI PARK
Egy víz alatti hegy csúcsához megyünk,
ami úgy másfél kilométerre van a szigettől. Itt.
A neve legyen Tengeri hegy! A pörölycápák kedvelt helyeként ismert.
Na, lássuk, találunk-e pár cápát!
Nagyon erős az áramlat. Alig rúgom magam.
És mégis száguldunk.
Ez az áramlat… nagyon elkapott.
Csak egy irányba haladok. Ezzel nem úszok szembe.
Éles sziklák, szúrós tengeri sünök. Kész aknamező!
Az áramlat összevissza taszigál.
Ez a zátony cafatokra tépi a ruhámat, ha nekimegyek.
És… a tengeri élőlényeket sem akarom háborgatni.
Nem… Nem tudom irányítani, hogy merre megyek…
és hogy merre néz a kamera. Ha összetörik, nagy bajban leszek.
Könnyen elsodródhatok. Következő megálló: a Fülöp-szigetek.
Ha csak 15 méterre a hajótól bukkanok fel, a biztonsági csapat nem fog észrevenni.
És akkor végem.
Ez komoly figyelmeztetés volt.
Más módszerre lesz szükségünk.
Az első merülés során nem bírtunk az áramlatokkal,
ezért eljövünk a Tengeri hegytől, és átmegyünk
a sziget másik oldalára.
Micsoda vízesések!
Érthető, hogy a kalózok miért jöttek el egészen idáig,
hogy feltankoljanak friss vízből, és elrejtsék a kincseiket.
Ezen az oldalon van egy víz alatti szakadék.
CÁPAVÍZ
Egy sziklaszirt, ami úgy három kilométeres mélységbe bukik le az óceán fenekéig.
Itt védettebbek leszünk az áramlatok ellen.
Itt minden sokkal nyugodtabb.
De valami nagyon furcsa dolog történik.
Olyan, mint amikor a sivatagban vibrál a hőség.
Nehéz elhinni, hogy ugyanabban az óceánban vagyok.
Azt hittem, a kamera fókuszával van baj,
de szerencsére nem nálam volt a hiba, ez csak a termoklin zóna.
A jelenség oka az, hogy az óceáni áramlatok a sziget
tenger alatti részének ütközve felfelé kényszerítik a mélységből a hideg vizet,
ami összeütközik a meleg vízzel, és ez okozza ezt a furcsa, vibráló hatást.
Soha nem láttam még ilyen mértékűt.
Ez ráadásul a cápákat is fellökheti a mélyből.
Ott az első pörölycápánk! Nem semmi!
Őrület.
Gyerekkorom óta imádom őket.
Annyira bizarrul néznek ki!
Mintha földönkívüliek lennének.
És milyen jól néz ki a cápákat
a termoklinban, a homályon át filmezni!
Nem látom igazán tisztán. Túlságosan torzít.
Azt hiszem, kiértem a termoklin zónából.
De… a pörölycápák is felszívódtak.
Olyanok, mint a szellemek.
De legalább kaptunk egy kis ízelítőt abból,
hogy mi várhat ránk.
Nagyon jó a közelükben lenni.
Nem félelmetes. De lélegzetelállító.
Tovább kell keresnünk.
Két helyszín. Visszafogott eredmények.
Van még időnk, de eddig nem sok minden történt.
Ezért megint új helyszínre megyünk, és folytatjuk a keresést.
Most még a drón sem segít.
Túl mélyen vannak, hogy a felszínről lássuk őket.
És a viszkető orrom sem nagy segítség.
Mikor mindkét kezem foglalt…
Köszönöm.
…jól jön egy kis segítség.
Egy légy volt az orromon.
Várjatok, lehet, hogy van itt valami!
Csak egy jobb pozíció kell.
Egy hosszúszárnyú bálna.
Ott egy borjú. Egy anya és a borja.
Milyen aranyos! Kicsi még.
Előtte pedig delfinek.
Egy nőstény hosszúszárnyú bálna és a borja, előttük pedig delfinek.
Elképesztő.
Könnyű elkalandozni errefelé.
Ez az ötödik nap, és az itt tölthető időnk közel fele eltelt.
Alig láttunk pörölycápát, nemhogy hatalmas számban.
Van egy másik trükkje a cápák megtalálásának a Kókusz-szigetnél.
Minden merülésnél egy különleges kis halat figyeltem,
ami a cápák közelségét jelezheti.
A paraziták lecsipkedésével tisztán, és így egészségesen
tartja a cápákat.
Ha megvan ez a hal, meglesznek a cápák is.
Nézzük meg ezen a gerincen túl!
Ott is vannak!
A szép kis sárga Johnrandallia.
A zátony felett állították fel a tisztítóállomást,
ami csak pár méter nagyságú,
és ahová számos halfaj betér,
hogy leszedesse parazitáit.
Ott egy Elagatis.
Lenyűgöző, mennyire… gyengédek ezek a kis halak!
Szia, engem is letakarítasz?
Nézzék ezeket a srácokat!
Galápagosi cápák.
Vaskos egyedek.
Négyen vagy öten vannak… hatan, heten.
Helló, haver!
Sokkal jobban érdeklem őket, mint a mai tisztítás.
Bátrak és kíváncsiak, jól megnéznek minket.
Teszik a dolgukat.
Nagyszerű állatok.
Nézzék, pörölycápa!
Nagyon könnyű őket felismerni.
Hihetetlen, végre tiszta a víz, és jól látni.
Csipkés pörölycápának hívják őket. A kalapácsfej eleje nem lapos,
hanem lekerekített, csipkézett.
Ez a fantasztikus kalapácsalak lehetővé teszi az érzékei kiterjesztését.
A szemei kicsit messzebb kerülnek egymástól,
így 360 fokban látnak.
Ez a világon megtalálható tíz pörölycápaféle egyike.
Álljunk meg itt, hátha közelebb jönnek!
Mindig az utolsó pillanatban fordulnak el.
A pörölycápáknak van még egy érzékszervük, egy valódi szupererő.
Érzékelni tudják az elektromosságot.
Erre minden cápa képes, de a pörölycápák különösen érzékenyek rá…
mivel, akárcsak a többi érzékük esetében,
a széles fejen jobban eloszlanak az elektroreceptorok.
Egy izom megmozdítása, a karunk megfeszítése vagy a szív dobbanása
mind elektromos jelet bocsát ki, amit ők érzékelnek.
Ott egy pörölycápa lent a homokon.
Ez a képesség segít, hogy sötétben is megtalálják a prédát.
De nekünk nehézséget okoz, mert így igazi kihívás
közel kerülni hozzájuk.
A pörölycápák
továbbálltak a tisztítóállomástól
a nagy kékség felé.
Az áramlat nem vészes…
Ott vannak.
Ez óriási!
Őrületes.
Ezek nagyszemű makrélák.
És nem jár jutalom érte, ha kitalálják, miért ez a nevük.
Hatalmas szemük van. Az éjszakai táplálkozáshoz szükséges.
Éjszakánként egyedül vadásznak kis halakra.
Napközben pedig ezekben a rajokban gyűlnek össze,
így védekeznek természetes ragadozóik ellen.
A baj az, hogy ez sem védi őket az embertől,
a bolygó legveszélyesebb ragadozójától.
Milyen sokan vannak!
Egyszerre ennyit látni belőlük olyan, mintha időgépbe pattannánk,
hogy lássuk, milyenek voltak régen az óceánjaink.
Itt jönnek!
Ez bizonyítja, hogy a természetvédelmi területek rendszere működik.
Pörölycápa!
Amikor egy cápa beúszik közéjük, a makrélák az érdes bőrüket
kaparófaként használják.
Nem tudom, hogy a cápa miért nem fordul meg,
és eszi meg őket. Inkább elmenekül.
A makrélák most belezavartak a terveinkbe,
de a tisztítóállomás egyértelműen
olyan hely, ahova érdemes eljönni. A pörölycápák
biztosan felbukkannak még itt.
Bár nagyon érzékenyek,
talán csak türelmesnek kell lennünk.
A következő napokban újabb merüléseket végzünk,
de a pörölycápák akár a fantomok.
Amikor végre szembeúszik a kamerával,
és azt hiszed: „Igen! Megvan!”,
megfordul, és elmegy, és… „Ne már!”
Nem tudunk áttörést elérni.
Aztán a kilencedik napon
történik valami, ami a missziónk útjába áll.
A producerünk, James, észrevesz egy félelmetes hírű cápát,
azt a fajt, amelyik pár évvel ezelőtt megölt itt egy embert.
Ideje felmenni, átértékelni a helyzetet, és összerakni egy új biztonsági tervet.
Épp jöttünk fel a merülésből, mikor egyszer csak
ott termett két nagy tigriscápa, és ami fura volt,
hogy ott voltak, annál a szigetnél,
egészen a felszínnél, a szikla mellett.
Úgyhogy most összerakom a drónt, és kiküldöm oda,
hogy megtudjuk, mi folyik itt.
A tigriscápa a Kókusz-sziget leghalálosabb cápafaja.
Világszerte is csak a nagy fehér cápa jelent nagyobb fenyegetést az emberre.
Tudni akarom, mit csinálnak, hogy továbbra is
biztonságosan merülhessünk.
Ott a tigriscápánk.
Abban a csatornában úszkál,
ami a kis Manuelita-sziget és a nagy sziget között húzódik.
A hátuszonya áttöri a felszínt. Nem semmi!
Ha a felszín közelében vannak, biztonságosan alájuk merülhetünk,
hogy lássuk, mit csinálnak.
Elég baljós és barátságtalan most minden.
Kicsit ideges vagyok, hogy tigriscápák mellett kell merülnöm.
Ez egy szulafióka hangja, épp etetés van. Elég boldognak hangzik.
Az egész sziklán kicsi, fehér, pihés labdákat,
kis szulafiókákat látni.
És ott vannak a szüleik is, akik egész nap a tengeren vadásznak,
és most visszajönnek az etetésre.
Ha lehetőségük adódik, a tigriscápák madarakat is elejtenek.
Még őrjáratoznak is a fészkelőhelyek alatt.
Itt is erről lenne szó?
TIGRIS-SZOROS
A tervem, hogy ennek a sziklának a tövénél ugrok be.
Itt lesz egy gumicsónak, hogy felvegyen,
ha az áramlat elsodorna. Itt pedig egy evakuációs hajó,
ha gond adódna a tigriscápákkal.
Gyorsan be kell ugranunk, és eltávolodnunk a felszíntől,
nehogy a tigriscápák prédának nézzenek.
Rendben, indulás!
Felszín Bertie-nek, felszín Bertie-nek. Próba.
Hallak, Zubin. Te is hallasz?
Köszönöm, Bertie. Tisztán és érthetően.
Vettem. Nemsokára beszélünk.
Ha tigriscápát keresünk, az első szabály,
hogy mindig nézz magad mögé.
Szeretnek hátulról mások közelébe lopózni.
Ezért forgolódok és nézegetek hátra a vállam fölött.
Álljunk csak meg itt!
Elég kísérteties. Egy nagy… itt, itt!
Tigris, tigris, tigris…
A legnagyobbak öt és fél méteresre is megnőhetnek.
Elég ijesztő. Nagy és erős ragadozó.
A súlyuk akár 900 kiló is lehet.
Hatalmasak.
Nézzék a csíkokat! Ezekről kapták a nevüket.
Nem sok olyan van, amit a tigriscápa ne enne meg.
Hal, teknős, bálnatetem.
Még rendszámtáblát is találtak már tigriscápa gyomrában.
Tigris, tigris!
A cápák a szikla tövénél várakoznak,
hogy valami madár, fióka vagy felnőtt, leszálljon a vízfelszínre, és akkor bumm.
Ezt a hibát egy madár se követheti el kétszer.
A tigrisek nagyon okosak.
Ez a harmadik, amit látunk, és mind ugyanazt csinálja.
Ott van két tigris.
Megértettem a viselkedésüket.
Ha ebben a csatornában vagyunk, mélyen kell maradnunk,
távol a felszíntől, hogy véletlenül se higgyék, hogy szulák vagyunk.
Ahogy a drón is mutatta, a tigriscápák a felszín közelében
járőröznek, ahol megtörnek a hullámok.
Nem szeretnék azoknak a szuláknak a helyében lenni.
Megtanultunk tigriscápaként gondolkodni, hogy távol maradjunk a bajtól.
És ha pörölycápaként gondolkodunk, rátalálhatunk egy hatalmas rajra.
Egy olyan emberrel találkozom, aki megtanult pörölycápaként gondolkodni,
hogy megmenthesse őket.
A Kókusz-sziget természetvédelmi terület, de amikor elhagyják a biztonságos zónát,
a halászhajók elpusztítják a cápákat.
A tudós Randall Arauz immár 15 éve jelöli meg őket,
hogy kövesse mozgásukat az óceánban.
És bárhová is mennek, meg akarja őket védeni.
Mi a terv, Randall?
A terv, hogy egy ilyen jeladót rögzítsünk egy cápára.
Ez a rész a cápába megy.
Azután ez lecsatlakozik.
Utána pedig láthatjuk a cápát elúszni,
a jeladóval együtt.
Van valami taktikád a cápák becserkészésére?
Csak egy tisztítóállomást kell találnunk.
De a pörölycápák nagyon ijedősek.
Elég egy hirtelen mozdulat, hogy elijesszük.
Meg kell várni, hogy odajöjjön.
És amikor épp tisztítják, akkor léphetünk.
Randall és csapata közel 200 pörölycápát jelölt már meg.
Egy ilyen jelfogókból álló hálózat segítségével követi őket,
ami behálózza a Csendes-óceán keleti, trópusi területeit.
Lefilmezem, ahogy egy újabb skalpot készül begyűjteni.
Nincs vesztegetni való idő.
Annak van egy horog a szájában!
Ez bizonyítja, hogy a cápák elhagyják a védett területet,
és ilyenkor kapcsolatba kerülnek halászeszközökkel is.
Az elmúlt 20 évben a Kókusz-sziget populációjának közel fele eltűnt.
A csipkés pörölycápák a súlyosan veszélyeztetett fajok közé tartoznak.
A kihalásig halásszák őket.
Több mint 100 millió cápa hal meg évente, hogy levághassuk az uszonyukat,
amiből leves készül.
És ha továbbra is így folytatjuk, a cápák ki fognak halni.
Ezeknek a víz alatti ökoszisztémáknak pedig szükségük van a cápákra az élethez.
A cápák a csúcsragadozók, akik egyensúlyban tartják itt a dolgokat.
Ahogy nézem Randallt munka közben, rájövök, hogy a missziója
talán a pörölycápák utolsó esélye.
Varázslatos.
Minden jeladó egy újabb lehetőség, hogy megmentsük ezeket a remek állatokat.
Kulcsfontosságú, hogy a pörölycápák útvonalaira ne léphessenek be halászhajók.
Annyira izgatott lettem, hogy mindjárt elfogy a levegőm.
Ideje felmenni a felszínre.
Randall tudja, hogyan lehet közel kerülni a pörölycápákhoz.
Látszik, hogy kontrollálja a légzését, hogy minél kevesebb buborékot
és zajt bocsásson ki.
A mozdulatai lassúak és megfontoltak.
Szinte láthatatlanná vált, és így nem ijeszti el
ezeket a szuper érzékeny cápákat.
Az a baj ezzel a légzőkészülékkel,
hogy lehetünk bármilyen mozdulatlanok ezek mögött a sziklák mögött,
mégis nagyon sok buborékot bocsátunk ki,
úgyhogy… azt hiszem, új terv kell.
Eddig egy gyorsan használatra kész légzőkészüléket használtunk,
ami biztonságos, ezért ez volt az elsődleges választásunk.
De elhoztuk ezeket is: újralégzők.
Sokkal tovább tart összerakni, és ha rosszul csinálod,
nagyon veszélyes lehet.
Az előnye, hogy nem bocsát ki buborékokat.
Azt hiszem, át kell váltanunk erre,
ha közelebb akarunk kerülni a cápákhoz.
Láthatják, hogy mindenki nagyon csendes ma reggel.
Az ok, hogy míg egy hagyományos légzőkészülék hibás összeállítása
nem okoz nagyon súlyos következményeket,
az újralégzőké nagyon is. Úgyhogy sok dolgot kell ellenőriznünk,
hogy biztosan minden rendben legyen.
Még komolyabban kell tennünk a dolgunkat.
Mint mondtam, mindenki nagyon komoly ma reggel.
A legjobb esélyünk az, ha visszamegyünk a tisztítóállomáshoz.
- Oxigén rendben. - Igen.
Csak néhány ellenőrizendő dolog van még.
Számítógép, elektronika. Elnyelő hátralévő ideje…
Négy óra.
Azok a sziklák ott lent egész jó búvóhelynek tűnnek,
úgyhogy lemegyek közéjük,
lazulok, és meglátjuk, hogy közel jönnek-e a pörölycápák.
Hagyományos légzőkészülékkel nem lehet elég időt eltölteni idelent.
Csak egy pillanatképet kapsz.
Ezt az eszközt nem könnyű beállítani,
de filmezéshez tökéletes.
Órákon át ülhetek itt lent… lopakodómódban!
Bármerre nézek, apró drámák bontakoznak ki.
Itt egy korallsügér a vicces kis szájával.
Olyan, mintha rúzs lenne rajta, és csak úgy kapkodja fel az algákat.
Azt hiszem, helyben vagyunk.
Nagyon-nagyon csendesnek kell lennem. Errefelé jön.
Ez őrületes volt! Az újralégzővel megváltoztak a játékszabályok.
Mozdulatlan vagyok, nincsenek buborékok…
korábban ez a két dolog buktatott le.
Így szinte láthatatlanok vagyunk.
Végre elég közel vagyok, hogy lássam, hogyan mozognak és viselkednek.
Lelassított, és az oldalára fordul,
feltárva a hasát.
Olyan, mint mikor egy kutya kér egy kis hasvakarást.
És ekkor a Johnrandalliák odasietnek a zátonytól,
és elkezdenek majszolni.
Annak a nősténynek van egy nagy sebhelye, pont a melluszonya felett.
A párzás eredménye.
Felbukkannak a hímek, és párzás közben megharapják a melluszonyt.
Ez nagyon jó jel.
Az elméletek szerint azért gyűlnek össze rajokba,
mert párt keresnek.
Azok a sebhelyek arra utalnak, hogy nagy összejöveteleket
szoktak itt tartani. Csak még nem láttam őket.
Itt vannak valahol a tenger sötétjében.
És már csak egy napunk van, hogy megtaláljuk őket.
Hogy jól lássam a cápákat.
Ez az utolsó napunk itt.
Az utolsó lehetőség, hogy kiderüljön, léteznek-e még ezek a hatalmas rajok.
De mint mindig, a sziget most sem könnyíti meg a dolgot.
Nézz csak fel!
Egy hatalmas csíkoshasútonhal-raj húz el pont felettünk.
Mintha egy nagy csapat madár lenne.
Ez pedig feltüzelte a cápákat.
Eddig csak úszkáltak körbe, de most csak úgy kavarognak körülöttem.
Az adrenalinszintem az egekben van!
Remélem, nem űzik el a pörölycápákat.
Gyerünk! Nyugalom!
Mindenki nyugodjon meg szépen!
Istenem…
Ez elképesztő!
Túl sokan vannak, hogy megszámoljam, csak úgy kavarognak.
Tényleg léteznek ezek a hatalmas rajok.
Ez teszi különlegessé a Kókusz-szigetet.
Nem sok olyan hely maradt a bolygón,
ahol ennyi cápát látni együtt.
De be akarok jutni a rajba, hogy lássam, mi történik ott.
Erősödnek az áramlatok.
Oké, indulás! A végtelenbe és tovább!
Beengednek maguk közé!
És most nem látok mást, csak egy nagy, kavargó táncparkettet.
Kívül vannak a hímek, a kisebb hímek, akik betörnek,
próbálják elcsábítani a nagy nőstényeket, és pározni velük.
Itt kezdődik az új generáció története.
A fejemben már évekkel ezelőtt elképzeltem ezt a látványt,
de nem gondoltam, hogy egyszer tényleg láthatjuk majd.
Ez egy élet álmának beteljesülése.
Ha nem hagyjuk abba a halászásukat, és nem védjük meg őket,
amikor elhagyják a Kókusz-sziget biztonságos vizeit, az óceán szellemei
el fognak tűnni…
örökre.
FEJLEMÉNY…
Tudjuk, hogy sok cápa vándorol a Kókusz-sziget közelében, és tudjuk,
hogy halászflották célpontjai, ha elhagyják a védett területeket.
GALÁPAGOS - KÓKUSZ - MALPELO
A jó hír, hogy ezek a területek növekedni fognak,
de lehet, hogy már késő a cápa számára, amit Randall a filmben jelölt meg.
2020 októbere óta a cápa a Kókusz-sziget körül mozgott,
de decemberben megszűnt a jel.
A feliratot fordította: Tüzér Tamás