Det är så många fladdermöss!
Örnen måste jaga nu, eller så väntar han på
att drönarens batteri tar slut och jagar sen.
Låg batterinivå.
Ska jag skicka tillbaka den nu och byta batteri,
eller låta den vara kvar och använda upp det sista av batteriet?
Kom igen, örnen. Det är nu eller aldrig, kompis.
Är ni klara?
Jag heter Bertie. Jag jobbar med att filma djur...
Det där är ingen vanlig jakt.
...och jag tar mitt jobb på stort allvar!
Jag försöker filma pingviner.
Nu missade jag det!
Det där var rätt nära.
Jag vill berätta djurens historier i en värld under snabb förändring.
Det där lät som en stor spricka!
Det här är mina äventyr.
AFRIKA
Jag är på väg till Zambia
för att filma Afrikas ståtligaste rovfågel:
Kronörnen.
De är starka nog att döda en antilop och sluga nog
att rycka en apa från ett träd.
Men att filma den här rovfågeln under jakt blir inte lätt.
De lurar i skogen och jagar i skuggan.
Det är nästan omöjligt att befinna sig på rätt plats när den slår till.
Det finns ett ställe de är bundna till.
Någonstans i parken finns ett örnnäste. Vi letar på ett mycket stort område.
Men jag har äntligen fått en ledtråd.
Där är trädet med örnnästet.
Vi hoppas att boet används.
Då kan vi börja lista ut hur de har det.
Det där är ett rejält kronörnsnäste.
Det är ett enormt rede.
Jag tror inte det är inte sant. Precis i mitten, på toppen av pinnhögen
ser jag faktiskt ett öga.
Det är en fullvuxen örn och jag tror,
eftersom den sitter lågt ner i boet, så gissar jag att det är en hona.
Jag hoppas att hon ruvar på något.
Antingen ett litet ägg eller kanske en unge.
Jag måste högre upp för en bättre titt. Och vi har faktiskt tur.
Det finns ett högt träd i närheten som är ett perfekt ställe
att bygga en koja i.
Här kommer plattformen.
Om jag kan se vad för byte de tar till boet,
kan vi räkna ut deras jaktstrategi.
Hem ljuva hem.
Det är underbart härinne.
Nu ska vi se vad som finns här.
Wow.
Jag kan se honan i sitt näste.
Hon är så vacker.
Nu reser hon sig.
Vad är det som hon har där?
Hon river av små bitar och lämnar över dem till någon.
Det verkar finns en unge där.
Där är den.
Jag såg ett litet vitt huvud.
Vi har hittat en unge!
Den kan inte vara mer än några dagar gammal.
Men den lilla dunbollen kommer att bli lika stor som mamman
om bara fyra månader.
Det är inte klokt!
Den här synen är helt magisk.
Man behöver mycket mat för att bli så stor på så kort tid,
Det är tur att ungens föräldrar är såna enastående jägare.
De tar över 130 däggdjur om året.
Det blir ungefär 450 kilo kött.
Här kommer en till vuxen örn.
Det måste vara örnhannen.
Den har något med sig.
Den har en apa.
Han slet apan mitt itu!
Det gör de ifall bytet är för tungt att flyga hem med.
Tänker han ta med sig apan till boet?
Honan vill absolut ha det.
Hon är på väg att hämta den.
Här kommer hon.
"Tänker du ta med hämtmaten in?"
Hon har tagit tag i apan, men han släpper den inte.
Det här var konstigt. De kommer tillbaka.
Här kommer hon.
Jag trodde att när honan sprang upp för stammen,
skulle hannen ge vika.
Men han släppte inte och de hade en liten dust.
Allt är inte helt lättbegripligt i örnarnas liv.
Om vi kan placera vår distanskamera bredvid nästet,
kommer vi att få se mera.
När honan väl lämnar boet har vi max 30 minuter att rigga.
Vi måste jobba med militärisk noggrannhet.
-Det här är Olly. Han är vår rep-ninja. -Hej.
Han ska hjälpa oss att ta oss upp i träden.
Vi har dessutom med oss Leslie.
Han är ett örngeni som ska se till att örnarna är säkra.
Hon är kvar.
Vår första utmaning är att få upp en lina i trädet med hjälp av en stor katapult.
Vi ska bege oss in i ett kraftfullt rovdjurs privata sfär,
och trots att experter säger att örnar sällan attackerar folk
så är jag extra försiktig.
Det här ser jättefånigt ut
men de här örnarna jagar genom att överraska,
de älskar att smyga upp bakifrån så vi tänkte...
att om vi sätter ansikten på våra ryggar
så glider de inte upp bakom oss.
Kronörnens starka klor kan pricka hål
på bytets skallben med ett enda slag.
En sista säkerhetsinstruktion lugnar dock inte nerverna direkt.
Skulle det bli ett hål i huvudet, öppna den här och stoppa in det här
och sen virar man om massor av bandage.
Och om det blir väldigt kladdigt,
ska man öppna den här och sprida kornen i såret.
Hon har flyttat sig.
Ska vi klättra upp?
Ja. Sätt igång.
Okej, då klättrar vi.
Vi är under viss uppsikt.
Hon sitter uppe till höger i trädet med nästet.
Vi måste skynda oss.
Nu lägger vi på ett kol, hörni.
Det här känns stadigt.
Hon har förflyttat sig.
Hon har landat ovanför er till höger.
Ja, jag håller ett öga på henne.
Jag tänker flytta den lite.
Sam, är du där?
Okej. Jag har bild.
Kan du vrida på kameran? Ja, kameran rör sig.
Säg till när du är i position.
Jag filmar boet nu.
-Sam, är du nöjd med vinkeln? -Ja, jättebra vinkel.
Okej, nu sticker vi. Är du klar, Olly?
Jag är bakom dig, kompis.
Bra jobbat. Goda tidsmarginaler.
När hon kommer tillbaka till boet får vi en kanonshow.
Mor och unge är tillsammans igen.
Jag tänker lämna dem ifred så de vänjer sig vid kameran.
Jag kommer tillbaka om några dagar.
Den här platsen har lärt mig värdefulla insikter.
Vår örnfamilj är utomordentliga jägare.
Men vilket träd som pappan plockade apan ifrån kan vi bara gissa.
Mina chanser att lyckas fånga en jakt på bild här är knappa.
Men det finns en annan skog, drygt 32 mil nordväst...
...där det serveras tio miljoner örn-mål på ett mycket mindre område.
Och vår tajming kan inte vara mer perfekt.
En av jordens största däggdjursmigrationer har just börjat.
Varje regnsäsong flockas palmflyghundar från hela Centralafrika till Kasanka
för att ta tillvara på en fruktfest.
Det är ett otroligt naturspektakel
och vi har fått tillträde till ett torn som vi kan filma ifrån.
Titta så många fladdermöss det är.
De strömmar in från alla håll.
Det är helt galet.
Jag har sett flera storslagna migrationer med det här är en helt ny nivå.
När jag hörde att det ska vara tio miljoner fladdermöss
tänkte jag att folk överdrev. Men det är helt troligt.
Det är inte som att himlen mörknar i några sekunder
när en stor grupp flyger förbi.
Det bara fortsätter och fortsätter.
Om man tänker på det för mycket skulle ens hjärna explodera.
Jag känner vibrationerna från två och en halv tusen ton fladdermöss
som flaxar med sina vingar.
Om det här hade varit fåglar hade det varit galet nog.
Men varenda siluett man ser här är ett fjunigt litet däggdjur.
Man uppskattar att de kan sluka 5000 ton frukt varje kväll.
Därför blir de inte kvar här länge,
När de väl tömt träden på frukt kommer de att dra vidare.
Och när de ger sig av, försvinner även chansen att filma en kronörnsjakt.
Fladdermössen kämpar mot klockan.
De tryggaste platserna i skogen blir snabbt tagna.
Och när solen går upp börjar de hungriga örnarna att jaga.
Det här är fantastiskt.
Bara antalet fladdermöss...
som man ser i ett enda blickfång.
Alltså, de är överallt.
De fyller hela himlen.
Och sättet som deras vingar glittrar i morgonljuset.
Jag hittar inga ord att beskriva det mer än: "Titta!"
Om du vore en kronörn, varför skulle du slita med
att jaga apor när det kryllar av föda på ett och samma område?
De kommer säkert söka sig till deras viloplatser,
och därför gör jag detsamma.
Dags att iscensätta min plan.
Där är Sam. Jag kan precis ana...
vår andra kameraman, Sam.
Jag har med mig Sam som ska hjälpa till att filma jakten.
Vi kommer att jobba från två olika utkikstorn
på varsin sida av fladdermusskogen.
Med sitt enorma objektiv är Sam första upptäckare.
Och om en kronörn seglar in tänker jag filma den med drönaren.
En timme efter soluppgång har de flesta fladdermössen
funnit sig tillrätta för att vila.
Nu gäller det bara att vänta.
Bertie, hör du mig?
Jag är här.
Det sitter en stridsörn rakt framför mig i det döda trädet.
Uppfattat. Tack.
Äntligen!
Jag ser den.
Vilken bjässe.
Det är inte den art som vi kommit hit för,
men stridsörnen är den största örnen här i Afrika.
Tjusigt.
Den har en utmärkt utkiksplats i det döda trädet
rakt ovanför alla fladdermöss.
De här örnarna kan sätta klorna i allt ifrån en orm till en schakal.
Men den här ser ut att vara sugen på fladdermusfrukost.
Sam, är du där?
Jajamän.
Jag har två skrikhavsörnar cirka 200 meter bort,
strax till höger om dig.
Ja, det stämmer.
Det är väldigt svårt att se honom. Jag kan precis ana honom.
Men han sitter en dryg meter ovanför en stor grupp slumrande fladdermöss
och han tittar neråt som om han vill hugga en.
Fladdermössen är en riktig örnmagnet.
Det sitter en ung skrikhavsörn på pass ovanför den vuxna.
Det här stället är värsta örncentralen.
Vänta lite. Stridsörnen är fortfarande kvar, va?
Den i trädet?
Ja, han sitter längre bort.
Uppfattat.
Jag ser en fågel längre upp i skyn.
Det är en annan örn.
Titta på vingarna, de är korta men kraftiga.
Stjärtfjädrarna är långa med ränder på.
Bingo. Det är därför vi kom hit.
Sam, hörde du det?
Ja, Bertie.
Kronörn.
Halvvägs mellan dig och mig i toppen av ett lummigt träd
med en död trädtopp.
Ja, nu ser jag den.
Kronörnarna är örnvärldens leoparder.
Kompakta och mäktiga.
Spännande.
Kronörnen är på jakthumör och både jag och Sam har bra kameravinklar.
Kom igen.
Okej, nu är han på väg.
Han seglar nära träden. Han är så nära!
Han tänker ta en!
Var tog du vägen?
Han har en.
Mitt synfält är blockerat av träd.
Jag missade tillslaget.
Den där är en flygande dödsmaskin.
Och nu blir det än värre...
Wow! Nu sätter det igång!
Jag minns att jag fått höra
att mitt under ett åskväder så ska man helst inte befinna sig
i en metallbur högt ovanför marken...
Afrikanska oväder är brutala.
Även om jag älskar att filma galna grejer, så vill jag inte dö.
Fladdermössen har kurat in sig.
Och nu när örnen fått mat kommer den inte att jaga på ett tag.
Vi får försöka imorgon igen.
Det finns inte många ställen på jorden där ett liknande skådespel sker
på en så här stor skala varje dag, på utsatt tid.
De första palmflyghundarna återvände till viloplatsen 05:15.
Och under den följande halvtimmen kom resten av de tio miljonerna.
Det är fantastiskt att se dem återvända efter sitt storslagna nattäventyr,
på jakt efter frukt.
Titta på dem. En sån scen.
Jag skulle kunna filma detta jämt.
Låg batterinivå.
Men jag får inte glömma att spara batterierna till örnarna dyker upp.
Bertie, hör du mig?
Ja.
-Jag har upptäckt stridsörnen. -Uppfattat.
Då kör vi.
Mitt mål är att få filma en kronörn som jagar ifrån luften.
Men drönarens zoomfunktion är inte så avancerad.
Så att hitta stridsörnen är svårt nog.
Sam och andra skarpögda spanare som Rustin, hjälper till att guida mig.
Är han i toppen av trädet?
En är uppe på toppen. Det är ett av de brända träden.
Det står ett träd bakom.
Man ser ett träd som står bakom. Där sitter örnen.
Nu ser jag den.
Det är jättesvårt att förutspå vilket håll den kommer flyga iväg.
Och jag vill positionera mig så att jag är strax över axeln på örnen.
Då kan jag se vad den ser.
Så jag försöker att hålla mig i den positionen
tills den siktar in sig på en fladdermus.
Men att bara sväva runt bränner batterier.
En eller annan fladdermus fladdrar men de flesta har hittat en viloplats.
Kom igen, stridsörnen.
Stridsörnar och kronörnar har väldigt olika jägarstilar
och att få filma en av dem är galet.
Vilken cool syn här ovanför hans axel.
Uppskrämda fladdermöss rakt fram.
Frukostdags.
Kom igen, örnen.
Nu sätter han iväg.
Hitta en fladdermus!
Den här synvinkeln brukar man inte få.
Vi är högt över trädtopparna, och flyger med örnarna.
Där, fladdermusen rakt framför!
Han har den!
Det där fick han att se lätt ut.
Låg batterinivå.
Drönaren har slut på juice.
Dags att göra det snabbaste batteribytet någonsin.
Snabbt in.
Kom igen, ner med landningshjulen.
Sam, jag är på marken. Säg till om han hoppar.
Örnen sitter i ett dött träd i andra änden av skogen,
väldigt nära Sams position.
Jag måste tillbaka upp så fort jag kan och åka tillbaka.
Vi måste bara göra några kontroller.
Är han kvar i samma träd?
Det kan finnas en till. Han beter sig rätt udda.
Nu så.
Där har vi en ung skrikhavsörn.
Kan du ge mig lite riktlinjer?
Fortsätt i drygt 100 meter till.
Okej. Uppfattat.
Nu är jag i linje med skrikhavsörnen.
Skrikhavsörnen sitter rätt ovanför stridsörnen
som har en fladdermus men döljer den.
Kolla!
Stridsörnen sprider ut sin vinge som en skyddande sköld.
Den stirrar rakt upp mot skrikhavsörnen för att säga:
"Nej du, det här är min middag."
Det var en kaxig stridshavsörn.
Stridsörnarna är stora och starka,
och den här tänker inte lämna bort sin lunch.
Det verkar som han äntligen fattat.
Härlig stil: "Jag är inte så bra på att jaga.
Men jag såg att du knep en fladdermus och jag vill ha gratis käk."
Vi har lyckats fånga sällsynta beteenden med drönaren.
Jag börjar att pussla ihop hur fladdermössens skog funkar
och vad som får örnarna att jaga.
Men vad jag inte fattar med fladdermössen
är att när de kommit till ro i skogen i skydd av grenarna,
så blir de slumpvis uppskrämda och flaxar runt i luften.
Det är oftast då som örnarna slår till.
Varför skulle man lämna de trygga grenverken och flaxa upp till faran?
Listar jag ut det, så blir det lättare att bestämma
var och när jag ska skicka upp drönaren.
Det måste finnas något som händer i skogen som vi inte vet om.
Och enda sättet vi kan lista ut varför det sker,
är att sätta ut kameror i skogen.
Det låter enkelt men vi måste göra det efter mörkrets inbrott,
när fladdermössen är ute och äter.
Och där finns det tydligen både ormar och krokodiler.
Det låter som en kul utekväll.
Det tar en timma att vandra in, och vi upptäcker
att dödliga reptiler inte är det enda vi måste akta oss för.
Det kryllar av vandrarmyror.
Där är en.
-Herregud. -Kolla.
Och är det inte är bitska kryp som sinkar oss...
En storm har rullat in. Så om det inte var läskigt nog,
så höjdes nivån ännu mer.
-Här kommer regnet. -Och vinden.
Ja, vinden tar i.
Äntligen är kameran på väg upp.
Har vi tur, kan vi se vad som skrämmer fladdermössen.
Om jag kan förutspå när och var det sker,
kan det förenkla kronörns-uppdraget.
Härligt. Nu tillbaka till höjderna.
Bra jobbat, killar.
Det som jag tänkt skulle bli ett snabbt jobb,
har tagit hela natten.
Och när vi väl är klara strömmar fladdermössen tillbaka.
De får omgivningen att kännas vild och förhistorisk,
det känns som vi hamnat i Jurassic Park.
Men det stämmer inte alls.
Tack vare drönaren har jag fått se hur sårbar omgivningen är.
Trots att parken och fladdermusplatserna är skyddade,
så är buffertzonen som omger området i stor fara.
Stora skogsområden har redan avverkats
för olagliga industriella odlingar.
Mindre skogsområde betyder mindre frukt. Mindre frukt betyder färre fladdermöss.
Och om fladdermössen slutar att komma, skulle det påverka örnbeståndet.
Kom igen. Ge mig en bild.
Ge mig en bild.
Vi är mitt inuti fladdermuskolonin.
Och de hänger runtomkring kameran.
Ursäkta, men alla som tycker att fladdermöss är läskiga
måste se dem på nära håll.
Man ser att alla har olika personligheter, alla är så individuella...
Deras ansikten liknar rävar eller små hundar.
Medan jag filmar fladdermöss, tittar Sam efter örnar.
Och vi verkar återigen vara under uppsikt.
Det är vår gamla vän stridsörnen.
-Säg till så fort han ger sig av. -Det ska vi.
Det är väldigt lite rörelse i nästet.
Det är bara fladdermöss som hänger med sina polare.
Vet örnarna något som vi inte vet?
De här båda verkar fajtas.
Fladdermössens liv är inte lika mys-pysigt som jag trodde.
Det är rätt många bråk som pågår.
Det är rätt intressant. Då och då, är det två stycken börjar bråka
som är nära sovande fladdermöss.
Och då blir de som sover uppskrämda.
Titta!
Detta var vad vi väntade på, de flaxar iväg.
Nu är de uppe i skyn i stridsörnens domän.
Han gör sig redo. Nu lyfter han. Han har gett sig av.
Galet! Jag ser honom på fladdermuskameran.
Han tog en!
Vi har löst mysteriet med de uppskrämda fladdermössen.
Och att kunna filma stridsörnens jakt var en riktig bonus.
Det hade jag inte väntat mig.
En fajt kan påbörjas varsomhelst i en samling med tio miljoner djur.
Något så slumpmässigt kommer inte att hjälpa oss filma kronörnens jakt.
Jag behöver mer information från fåglarna.
Dags att kolla in vårt örnbo.
Medan jag gör mig klar i kojan...
Det blåser lite häruppe.
...ska Sam manövrera kameran vid redet ifrån marken.
Sam, hon ser ut att vara nära din kamera.
Kameran kunde inte vara på ett bättre ställe.
Det är som att vara i redet.
Det här är så coolt.
Nu kan vi få en närbild av vad som gör örnarna
till de ninjor som de är.
Deras spräckliga fjädrar låter dem smälta in
i det fläckartade ljuset som finns i skogen.
Det är som att ha en osynlighetsmantel.
Och hennes krok på näbben gör det lätt att slita bytet i stycken till ungen.
Ögonglob i närbild.
Örnöga. Det säger kanske allt?
Ser du hur stora ögonbrynet är?
Det är enormt. Ett supertjockt ögonbryn format i torrt läder.
Det är rätt unikt för kronörnar,
när de jagar långt ner in under trädkronorna.
Det ger dem ett bra skydd,
när de ger sig in i buskaget efter en apa.
Snygg bild på hennes bakre klo.
Herregud, den är gigantisk!
Ja, den bakre klon är större en lejontand.
Och det gör den till Afrikas största naturliga dödsvapen.
Ställ dig inte på ungen med storkniven, morsan.
Jag hade inte velat vara en lite apa häromkring.
Nu ropar hon.
Varför ropar hon?
Det är en näshornsfågel ovanför.
Det där är en trumpetarnäshornsfågel. Det kommer hon inte att gilla.
Vanligtvis äter de frukt
men de skulle gärna tugga i sig en örnunge om de får chansen.
Oj, titta på henne.
Näshornsfågeln flög förbi och hennes torpedinställning slogs på.
Fjärdarna på huvudet reste sig på en sekund!
Det är därför de heter kronörn.
Det är en automatisk reaktion som en arg grimas, eller en dödsblick.
Så fort faran försvunnit fälls kronan ner igen.
Men nu har hon lagt märke till något åt höger.
Flera besökare: gröna markattor.
Aporna är på marken och i träden, bakom min högra sida.
Om de inte är apungar, kan de väga dubbelt så mycket som henne.
Örnhonan ser lömsk ut.
Det kan bli lite spänning här snart.
Hon tänker slå till. Där flyger hon.
Jisses.
Vi har aldrig sett henne lämna redet så fort, och så lågt ner i buskaget.
Ungen för ett rejält oväsen.
Aporna skickar ut varningsrop runt.
Djungeltrumman är i full gång.
Nu kommer hon.
Oj, det där... var en stor apa.
Mamma har just tagit hem den största hämtmaten någonsin.
Örnungen kommer få sig ett skrovmål.
Hon flämtar. Hon ser helt utmattad ut.
Det är inte konstigt.
Hon har slagits med apan, dödat den, styckat och flugit tillbaka med den.
Apor är smarta och sällskapliga däggdjur,
så hon fick nog hantera några arga apor dessutom.
Vilken kämpe. Jag är glad för hennes skull.
Hon har lärt mig mycket:
Huvudet nickar när hon siktar in sig på bytet.
Det lilla steget innan hon skjuter iväg.
Hur hon lutar och svänger i luften som ett jaktflygplan.
Kronörnarna i fladdermusskogen kommer att bete sig likadant.
Jag är på väg tillbaka med ett nytt upplägg.
Nu så.
Sam sätter i ordning sitt långa objektiv.
Det som kommer att utmärka vårt uppdrag
är att filma kronörnens jakt ovanifrån.
Men drönaren visar sig också vara min akilleshäl.
Den äter batterier,
vilket begränsar varje flygning till under 20 minuter.
Så för att maximera chansen att kunna filma en jakt,
kommer jag inte leta efter kronörn förrän fladdermössen blir uppskrämda.
Istället för att sväva och vara redo, kommer jag att vänta,
och om fladdermössen lyfter, skickar jag ut drönaren
för att kunna filma jakten.
Lätt som en plätt, va?
De flesta fladdermöss döljer sig bland grönskan.
De borde hålla nerverna i styr och stanna där de är.
Det hade jag gjort som fladdermus.
Nu flaxar en hel drös iväg.
Uppfattat. Vi lyfter.
Skynda på!
Det här är helt galet.
En våg av panik sprider sig i hela kolonin och alla skjuter upp i luften.
Jag önskar att örnen sätter fart innan batteriet dör och drönaren flyger hem.
Ingen press och stress.
Vad var det som landade, precis under drönarens position?
Örnguden har besvarat mina böner.
Vi har en kronörn.
Sam, titta på drönaren.
Uppfattat. Jag försöker hitta den nu.
Jag har sett hur snabbt örnarna jagar så jag tittar inte bort från monitorn.
Jag hittar den inte.
Trädet som den är i böjer sig uppåt till vänster.
Nu ser jag den.
Häftigt. Lycka till.
Det här är så spännande.
Att följa de här fåglarna är så lurigt
och det vore väldigt illa att slå i trädet.
Jag ska hålla mig undan tills örnen tänker jaga.
Kom igen, gubben.
Ta en.
Batteriet räcker inte i evigheter. Sätt fart!
Det är så många fladdermöss.
Nu har han ställt in sig.
Huvudet nickar, han söker efter ett mål.
Låg batterinivå.
"Kommer den att lyfta inom fyra minuter?" Det är frågan.
Varsågod.
Två minuter till jakt, örnen.
Det är så många fladdermöss runt honom.
Trettio sekunder.
Nu eller aldrig, kompis.
Vi ser hur huvudet skakar till.
Nu är han på väg!
Rakt in mot fladdermössen.
Där! Han tog en, ja!
Jag förlorade honom bakom trädet. Kan någon se honom?
Där. Han flyger från vänster till höger.
Helt otroligt.
Farkosten kommer att återvända till hempunkten om tio sekunder.
Det där var spännande minuter.
Fladdermössen flög upp och jag fick en varning om lågt batteri – typiskt.
Jag tänkte: "Ska jag återvända eller hålla ut?"
Och så gav han sig av... och jag fick se hur han slog till.
Att bara se en kronörn är en enastående syn.
Jag trodde inte att vi skulle fånga en som jagade en fladdermus på film.
Otroligt.
Lejon må vara topprovdjur på land
men kronörnar regerar i skyn.
Vilken jägare.
UPPDATERING...
Efter att vi filmade det här har fått goda nyheter.
En domare i Zambia har godkänt ett föreläggande
som stoppat två bolag att avverka skogar
som gränsar till nationalparken.
Det är ett litet men livsviktigt steg i den långa kampen
att rädda Kasankas djur och natur.
Undertexter: Anne Larsson