Prohledávám velkou modrou a hledám nepolapitelné superhejno
delfínů dlouholebých o síle pěti tisíc kusů.
Dobře. Tak tady máme dost povrchové aktivity.
Jsou tu ptáci hromadící se na vodě. Bože, koukněte na to.
Tohle je epické.
Je to obrovská koule lampovníků. Oblíbené jídlo delfínů dlouholebých.
Ale kde jsou?
Koukněte. Tady máme delfíny.
Připlouvají. Budeme mít dobré překvapení.
Jste připravení?
Jsem Bertie. Natáčení zvířat je má práce…
Tohle není běžná honička.
…a beru ji opravdu vážně.
Koukej, snažím se natáčet tučňáky. A zmeškal jsem to!
No, to bylo blízko.
Chci vyprávět příběhy divočiny v rychle se měnícím světě.
To znělo jako velká prasklina!
Toto jsou má dobrodružství.
ANGLIE
Opouštím Anglii a mířím do mocného Tichého oceánu…
KOSTARIKA
…osm tisíc kilometrů od pobřeží Střední Ameriky.
Je docela děsivé prohledávat největší divočinu na Zemi.
Ale toto místo pokrývá polovinu povrchu naší planety.
Je to otevřený oceán, širé moře!
Hledám superhejno delfínů dlouholebých.
Když se na krátkou chvíli spojí větší počet hejn,
aby vytvořila jediné obrovské hejno s tisíci zvířat.
Natáčení takové podívané by bylo splněným snem.
Naneštěstí naše oceány mají potíže a tyto události se stávají
vzácnějšími a vzácnějšími, ale důvodem, proč jsme přišli přesně sem,
je, že tady se delfíni stále sdružují v neuvěřitelných počtech.
Nikdo přesně neví, proč se superhejna tvoří, ale většinou se to děje,
když je kolem dostatek jídla.
Tak prohledáváme šelfový zlom mezi Quepos a hranicí Panamy.
To je místo, kde se plytké mořské dno náhle láme do hlubin.
Tento pruh chladné hluboké vody má zvláštní vlastnosti,
které by mohly přilákat mnoho hladových delfínů.
Skoro dva kilometry pod námi je dno všechno, jen ne rovné.
Jsou tu kaňony a úžlabiny, hory a sopky
a všemi těmi strukturami se prohánějí mořské proudy
a na některých místech to tu vodu žene vzhůru,
a to přináší potravu blízko k hladině.
Jinými slovy, je to velká modrá poušť s oázami skrytými mezi vlnami.
To je to, co delfíni dlouholebí hledají.
A hádám, že ta teorie zní moc hezky. Najít jednu z oáz.
Natočit delfíny. Práce hotová. Jít domů.
Ale je to obrovský risk.
Jsme daleko od pevniny, abychom se vraceli pro zásoby,
takže máme jen tři týdny k prohledání patnácti tisíc kilometrů čtverečních.
Jak ty delfíny proboha najdeme?
Potřebujeme dobré oči, musíme je vidět zdaleka.
A můj průvodce Nico má další skvělý tip. Hledat ptáky.
Je jednodušší je zahlédnout na obloze a často následují delfíny k jídlu.
SEDMNÁCT DNÍ DO KONCE
Po čtyřech dnech hledání je čas vyrazit!
-Johnny! -Jo?
-Johny, kámo, návnada. -Kde?
Přímo z přídě. Dobře.
Šílené množství ptáků, je tam tolik šplouchání.
Jsi v pohodě? Potřebuješ pomoc?
-Ne, v pohodě. -Dobře.
Je čas vypravit rychlý člun a vyrazit do vody.
Je tu hodně povrchové aktivity. A tvoří se koule s návnadou.
To je, když všichni predátoři, delfíni, tuňáci, tlačí na ryby,
kořist k povrchu a oni se všichni shromáždí do koule
a voda se začne vařit.
Takže teď Nico a Maiky přemýšlí,
kde mě vysadit, protože koule s návnadou se hodně pohybují,
a kdyby mě vysadili moc blízko, mohli bychom zasahovat
do jejich chování, což nechceme.
Ale pokud jsem daleko, nemusím to vidět.
Po delfínech ani stopy, ale hemží se to tu tuňáky žlutoploutvými.
Je to jako se dívat přes kaleidoskop stříbrné a zlaté.
A přímo uprostřed je tornádo makrel.
To je večeře, pokud jste tuňák.
Je to intenzivní!
Shora i zdola.
Každá makrela se snaží dostat doprostřed koule.
Je to jediný způsob jak se bránit.
Nebo alespoň byl.
Hledají ochranu.
Používají mě jako lidský štít!
Nechci to tuňákům zkazit.
Ani nechci žádným tuňákem dostat.
Váží kolem 90 kilogramů.
Je čas vylézt.
To bylo šílené. Je to tak intenzivní. Ve chvíli, kdy jsme tam vlezli…
Vidíte jednoho tuňáka
na každých sto, kteří jsou pod hladinou. V celku, Johnny?
Jo, zatím.
Naši delfíni dlouholebí často bývají s tuňáky,
ale mohli by se ukázat každou chvíli.
A my to opravdu nechceme pokazit tím, že tam skočíme moc brzy.
Jen čekáme, až se to stabilizuje,
aby bylo dostatek predátorů, kteří kouli tlačí k hladině.
Nico něco viděl.
Dobře, nejsou to dlouholebí.
Máme velkou spoustu delfínů kapverdských a jsou soustředění na makrely.
Čas jít dolů. Pojďme!
Tito delfíni by měli makrely udržet pohromadě.
Jsou tak klidní v porovnání s tuňáky,
ale ví přesně, co dělají.
Pracují ve skupinách,
nahání makrely jako ovčáčtí psi.
To dává i tuňákům něco, na co se mohou zaměřit.
Dva predátoři pracující bok po boku. Je to masakr pro makrely.
Čím více jich je snědeno, tím méně mají míst, kde se dá schovat.
Bylo to jen kolik, 20 minut, co tu připlavali delfíni?
Myslím, že je po všem.
Myslím, že dnešek jen tak nezapomenu.
Víte, když vidíte krmení, dravce na souši,
často jste dost daleko a máte dlouhý objektiv se zoomem.
Ale pod vodou je to úplně jiné, víte,
jste limitovaní viditelností ve vodě, musíte být přímo u toho.
A cítit tuňáky, kteří byli velcí jako já, prohánějící se kolem
a málem mě vyrazili z cesty
a pak cítit ty zvuky echo-lokace delfínů,
jejich cvakání, které mi bzučelo v břiše.
Jo, moc lepší to být nemůže.
Narazili jsme na produktivní místo v oceánu, a pokud je tu jídlo pro delfíny,
je dobrá šance, že tu najdeme to superhejno delfínů.
Ale s blížícím se západem slunce je čas se vrátit
na velkou loď a připravit se na zítřek.
Nechci se z tohoto místa v noci moc vzdálit,
ale tohle je širé moře. Jsou pod námi tři kilometry vody
a nic, za co by se tradiční kotva zachytila.
Tak Theo využívá jedinou formu ukotvení, kterou máme.
Je to mořská kotva.
A nepřipoutá se ke kameni, ale k oceánským proudům.
Naším problémem je, že na hladině
se loď chová jako obrovská plachta. Pokud se v noci zvedne vítr,
může nás to odvát doprostřed ničeho.
Takže tento velký padák slouží jako kotva
a drží nás v ohnisku delfínů.
Naše hledání je teď pozastaveno, ale delfíni dlouholebí loví přes noc.
Může tu právě teď být superhejno
a klestit si cestu vlnami.
ŠESTNÁCT DNÍ DO KONCE
Začínáme brzy. Díky vodní kotvě
jsme stále blízko místa, kde jsme včera viděli kouli.
Kapitán Oscar něco viděl. Zkontroluji to dronem.
Rozhodně jsou to delfíni.
Běž trochu blíž, kousek dolů.
Páni. Podívejte se na všechny! To je hodně delfínů dlouholebých!
No, není to superhejno, ale když se spojí 30 takových hejn,
tak bum! Máte hejno jeden a půl kilometru široké, možná ještě větší.
To je to, co hledáme.
Je čas natrénovat mé filmařské umění pro hlavní událost.
Super! Je tu pár malých mláďátek. Jsou malinké!
A plavou tak blízko matek jako: „Mami, počkej na mě!“
Pochybuji, že někdy viděli pevninu.
Musí si myslet, že to velké modré je prostě nekonečné.
Drony mají tak šílenou perspektivu. Z povrchu je…
Dobře, je tam celkem hodně hřbetních ploutví, ale
jakmile se dostanete nahoru, je to najednou jako:
„Páni, koukněte kolik jich je.“ Nemáte ani ponětí.
Dron mi rozhodně pomůže ukázat
tu neuvěřitelnou velikost superhejna, až ho najdeme.
Ale teď chci zachytit chování,
které jim dalo jejich jméno.
Proto potřebuji další důležitou pomůcku.
Kamera stabilizovaná gyroskopem, která vyhlazuje záběry
na vlnícím se oceánu.
Tady to je. Dobře. Pozor.
-Máš to? -Jo.
Stojí to pár babek, takže mám Tash, aby mi pomohla manévrovat.
Tamhle máš hodně skákání, když otočíš kameru doleva.
Na rozdíl od dronu, kde vidíte
úplně všechno, co se děje. Prosím, skloň to trochu, Tash.
Teď jsme na úrovni vody, snažíme se o ten intimní nízký úhel.
Netušíte, kde se delfíni vynoří.
Takže si prostě vybírám, kam zaostřím, a pak čekám na delfíny
a doufám, že se tam vynoří.
Je hodně různých teorií, proč skáčou a rotují.
Někteří říkají, že se snaží zbavit parazitů z těla.
Jiní říkají, že je to komunikace. Další říkají, že je to pro zábavu.
Tenhle se musel otočit ve vzduchu třikrát.
Ví se, že se během jednoho skoku zvládnou otočit šestkrát nebo i sedmkrát.
Jedno je jisté, cokoliv je důvodem rotování,
musí to pro ně být důležité,
protože to trénují od velmi útlého věku.
To je nejroztomilejší.
Je tu maličké mládě a stále zkouší malé skoky.
Natáčení delfínů takto je skvělé, ale nebudu mít jinou šanci
si vyzkoušet plavání v superhejnu. Musím teď do vody.
-Dobře? -Dobře. Super.
Delfíni využívají cvakání k navigaci a pískání k mluvení mezi sebou.
Zvuk je ohromný.
A jsou taky rychlí.
V plné rychlosti mohou dosáhnout přes třicet kilometrů za hodinu.
Ale já jim nestačím ani při běžné rychlosti.
To je tak epické.
Vidět tolik delfínů, všechny pod vodou.
Ale to hejno mělo jen pár set zvířat, jen zlomek velikosti
superhejna, která tito delfíni vytvářejí.
Někde tady venku je hejno tisíců a tisíců
delfínů dlouholebých a já je opravdu chci najít.
To krátké setkání mě naučilo několik cenných lekcí.
Natáčení delfínů na hladině je složité, ale proveditelné.
Potápění se s nimi? Ne tak lehké.
Než to zkusíme znovu, zamířím zpátky k velké lodi
a připravím si tajnou zbraň.
Naší největší výzvou
při natáčení delfínů pod vodou je rychlost.
Nedokážu plavat dost rychle.
Tohle by mohlo být řešení našeho problému.
Je to podvodní skútr.
Tady vzadu je silná vrtule.
Vepředu mám připevněnou kameru.
A teoreticky budu delfínům stačit.
A je to opravdu jen teorie. Je také možné,
že katastrofické selhání
pošle všechno mé vybavení do trezoru Davyho Jonese.
Pokud se to stane, je to konečná.
Takže ano, vezmeme to pomalu a uvidíme, jestli to funguje.
A třináctiletý kluk ve mě je velmi nadšený
jen z toho, že použije mořský skútr pod vodou.
Jdeme na to. Nejdříve kontrola, jestli nám do toho neteče.
Vypadá to dobře.
Při pomalé rychlosti to drží pohromadě.
Teď to vyzkoušíme na plno v módu Jamese Bonda.
Delfíni plavou kolem deseti kilometrů za hodinu.
Na skútru zvládám jen pět,
ale to je aspoň třikrát více než je má maximální rychlost plavání.
Takže je to rozhodně zlepšení.
Všechno dobré?
-Je to velká zábava. -Podej mi to.
A jo, stačí přidat plyn a cítíš se jako delfín.
Tak doufejme, že to delfíni přijmou.
Zdá se, že je to pod vodou tiché a to je důležité.
Jo, myslím, že to bude fungovat.
To byl den! Ráno moje první plavání s delfíny.
Opakování scén z filmu Thunderball dnes večer.
Myslím, že jsme připravení.
Teď jen zítra musíme najít to superhejno delfínů dlouholebých.
PATNÁCT DNÍ DO KONCE
Nový den přináší nové pochybnosti.
Další čtyři dny opakuje život na palubě Aguily známý vzorec.
Vstaneme brzy.
Dobré ráno!
Dáme si kávu.
Normálně to nedělá, je to jen proto, že filmujeme.
Jdeme na palubu a zíráme na moře.
Velké, krásné a očividně bez života.
Prakticky jsme tu jen stáli, s očima takhle
od chvíle kdy slunce vyšlo, až do chvíle, kdy zapadlo.
A drobné stopy nás dovedou k superhejnu.
Podivná vlnka, náhodné šplouchnutí, hejno hladových ptáků.
Ale jaká je šance?
Jsme na obrovském oceánu, ale nikde známky života.
Tohle je velmi, velmi zdlouhavé.
Nebudu lhát, začínám se trochu bát.
Strávili jsme tu hodně času a prohledali jsme obrovskou oblast.
Ale i tak, i když se pohybujeme, delfíni jsou také pohyblivým cílem,
tak mohou dost dobře být tam, kde jsme už hledali,
jen jsme na ně nenarazili.
SEDM DNÍ DO KONCE
Zkontrolovali jsme tabulky a nastavili náš kurz
k dalšímu podvodnímu kaňonu, kde by mořské proudy
měly tlačit delfíní jídlo k hladině.
Ale neviděli jsme ani jednoho delfína, natož superhejno.
Naše morálka potřebuje povzbuzení.
A to konečně připlouvá ve formě delfínů skákavých.
Využívají vlnu z naší lodi aby sami zrychlili.
Šetří jim to energii a nám to dává naději.
Pokud tady našli jídlo,
je šance, že tady najdeme i delfíny dlouholebé.
Narazili jsme na velkou skupinu delfínů.
-Bertie! -Jo?
-Kulohlavci přímo před námi. -Kulohlavci?
-Jo, s delfíny. -Kde?
Přímo na přídi.
Teda, no ne.
Dobře. Právě to začalo být velmi zajímavé.
Hlavní hejno delfínů je asi na třech hodinách. Bertie,
stále tu máme pár kulohlavců.
Šílené.
Máme jich tu víc než pár.
Z dronu vidím alespoň třicet.
Kulohlavci jsou taky typem delfína.
Ale loví hluboko v moři, až 900 metrů hluboko.
Hledání potravy je pro ně neuvěřitelně náročné.
Musí tady nahoře být, aby si odpočinuli a chytili dech.
To dalo delfínům skákavým šanci se družit.
To je mimořádné, vypadá to, že si hrají na honěnou.
Dva různé druhy si spolu hrají, to je šílené.
Nevím, jestli to někdy někdo natočil.
Podívejte na to!
Skvěle se baví.
Salto dopředu!
Někteří delfíni obtěžují sviňuchy a někdy i šikanují velryby,
ale tady není žádné nepřátelství.
Vypadá to jen jako stará dobrá legrace.
I když kulohlavci mohou vážit tolik jako hroch,
jsou z potápěčů nervózní.
Proto musím být velmi opatrný, když za nimi jdu do vody.
Plujeme velmi pomalu, udržujeme nízké otáčky motoru,
protože umí být velmi plaší.
Takže všechno, co budeme dělat, musí být tak tiché, jak je to jen možné.
Vklouznu do vody, aniž bych cákal,
tak snad se budou chtít kamarádit.
Dobré?
To, že jsou tu delfíni skákaví, by mi mohlo pomoci.
Pokud se mnou budou v pohodě, uklidní to kulohlavce.
Budu se držet blízko nich, než mě seznámí.
Je to nádherné.
Někteří jen jsou v této velké modré prázdnotě,
jako obrovské vzducholodě.
Jiní se stále baví s delfíny.
Zajímalo by mě, jestli je to víc než jen hra.
Dotýkají se navzájem.
Tak delfíni posilují své vztahy.
Je možné, že se tihle znají už roky?
Je úžasné sdílet tak intimní moment s kulohlavci.
Brzy zamíří zpátky dolů do hlubin pokračovat v lovu.
Ale teď to vypadá, že je tu jiná důležitá delfíní práce.
Můžete zjistit hodně o dietě zvířete pohledem na jeho trus.
A kulohlavci ho vyrábí opravdu hodně.
Zkontroluju své nálezy a připravím se na další ponor.
Nejzábavnější na tom bylo, že jeden z kulohlavců
se mi vykadil přímo do obličeje a já jsem do toho vplaval.
A v trusu bylo plno těchhle. Je to zobák olihně.
Je to přímo v puse olihně.
Žádná z nich teď není na hladině.
Všechny jsou hodně hluboko.
Tito kulohlavci se potápí hluboko,
žerou olihně a vrací se na hladinu nadechnout.
S klidným mořem a klidnými kulohlavci
při dalším ponoru vyzkouším všechno.
Skútr je připraven a skvělá věc na něm je,
že je tichý, a proto ho můžeme vyzkoušet s těmito kulohlavci.
Pokud tohle bude fungovat, přinese to úplně novou dimenzi
i do natáčení delfínů dlouholebých.
Funguje to lépe, než jsem doufal.
Cítím se jako kulohlavec.
Dříve se myslelo, že hejno kulohlavců pilotuje jediný vůdce,
proto jejich jméno…
Teď víme, že to tak není, ale je tu silné rodinné pouto,
které hejno drží pohromadě.
Ale jeden kulohlavec se vyjímá, dospělá samice.
Myslím, že se mě snaží odhadnout, kontroluje, jestli jsem neškodný.
Ale je to, jako by se mi dívala do duše.
Zdá se, že mi tato rodina důvěřuje.
A možná jako nejvyšší pocta,
přímo před mýma očima usínají.
Jsou neuvěřitelní.
Myslím, že je čas je nechat na pokoji.
-Fungovalo to! -Fungovalo, jo?
Je to jako být kulohlavcem.
Ten největší, myslím, že to byla samice, za mnou přišla.
A viděl jsem její oko, jak mě pozoruje a cuká dokola.
A měli jsme takový moment a nikdy jsem nic takového neviděl.
Jen se dívat do očí něčeho, co je očividně tak inteligentní.
Přímo vyzařují inteligenci.
A víte, jsme uprostřed ničeho,
to mohlo být poprvé, co viděla člověka.
Poprvé, co jsem já viděl kulohlavce pod vodou.
Jo, doufám, že pro ni to setkání bylo tak super, jako pro mě.
Tito kulohlavci jsou obrovským bonusem, ale dochází nám čas,
abychom našli to superhejno.
ŠEST DNÍ DO KONCE
Mám pocit, že se nám oceán vysmívá.
Přemýšlím, že permanentně připevním tuto tyčku ke svému tělu,
abych nemusel používat ruce. Prosím, vyskočte znovu pane delfíne.
Je to delfín obecný.
Tak třikrát nebo čtyřikrát denně se všichni nadchneme,
protože vidíme delfíny.
Ale pak naneštěstí, i když je vždycky super vidět delfína,
se ukáže, že jsou to ti špatní.
Delfíni obecní skáčou mnohem výš.
Dělají velké skoky, tak můžete poznat
z opravdu velké dálky, že je to delfín obecný
a ne delfín dlouholebý. Dalším znamením
je, když delfíni obecní vyskočí a ukážou vám
své břicho.
Pokud je bílé, víte, že je to delfín obecný.
Co je to tamhle? Vysoký skok. To je delfín obecný a ne dlouholebý.
Víte, pozorovat jakéhokoliv delfína je jako splněný sen.
-Velké šplouchnutí. -Noční můra.
Pokud nemáte deadline.
Delfín obecný.
Viděl jsem jednoho skočit fakt vysoko!
Nikdy jsem nebyl tak zklamaný, že vidím delfína.
Proto se jim říká obecní, Bertie.
Pravda. Ale my jsme přišli, abychom natočili superhejno delfína dlouholebého.
A jak čas utíká, pochybnosti se vkrádají.
Tohle všechno začíná být frustrující.
Někde tady venku jsou tisíce a tisíce delfínů,
ale my je nemůžeme najít. A čím víc hledáme,
snažíme se najít jehlu v kupce sena,
tím víc mám pocit, že možná nenajdeme
superhejno delfínů dvoulebých,
které by mělo plavat a srocovat se na tomto místě.
I když, pokud mě oceán něco naučil,
tak to, že štěstí se může obrátit kdykoliv.
JEDEN DEN DO KONCE
A je to tady, poslední den. A všichni jsme na hlídce.
Možná je tohle želví taxi dobrým znamením.
Co je to?
Potápí se, na devíti hodinách, Bertie, pohybují se k devíti.
Máme potápějící se ptáky.
Tohle je naše poslední šance najít delfíny dlouholebé.
Dobře. Máme tu hodně aktivity na hladině.
Ptáci se vrhají do vody.
Jsou tu terejové, buřňáci, různé druhy ptáků
potápějící se do… Bože! Koukejte na to!
To množství aktivity, které je na hladině je šílené.
Dobře, můžete to natáčet přes jeho rameno,
to vypadá skvěle.
Posledních pár dní bylo frustrujících,
víte, je to krásné místo, neberte to zle,
ale je dost nudné se houpat na vlnách a zírat na prázdný oceán.
Ale občas najdete malé oázy, kde se život prostě zblázní.
A právě teď to blázní tady.
Dobře. Ptáci se potápí a návnada je tady.
-Kde to je? -Přímo tady.
Je tu tak ticho.
Žádné hučení tuňáků, žádné povídání delfínů…
Jen koule návnady velká jako planeta složená z lampovníků.
Tihle chlapíci žijí v hlubinách
a většinou se pohybují k hladině v noci aby se krmili planktonem.
Tehdy je většinou delfíni loví.
Jsou klíčovou částí jejich diety.
Ale lampovníci jsou jen vzácně u hladiny za dne.
Šupiny ve vodě ukazují, že delfíni jedli.
Tak kam zmizeli?
Koukej, Nico! Tady jsou delfíni.
Přicházejí.
Budeme mít dobré překvapení.
To je hudba pro mé uši!
Delfíni jsou zpátky.
Nejsou to delfíni dlouholebí, ale delfíni pobřežní.
Je to jako pozorovat sportovní tým!
A hrou je: „Zabraňte rybám v úniku.“
Pouští bubliny zespodu.
A všechen ten stoupající vzduch děsí lampovníky
a udržuje je blízko hladiny.
Vsadím se, že ptáci jsou vděční.
Mládě! Sleduje mámu, učí se triky.
To je jako vyhrát jackpot.
Lampovníci jsou jednou z nejhojnějších ryb na Zemi
a lákají mnoho predátorů.
Tady přichází další, rejnoci.
Dříve se myslelo, že se pasivně živí planktonem.
Ale ukažte jim kouli návnady a jsou všechno, jen ne pasivní.
Ty ploutve u jejich hlavy jsou hlavové laloky.
Využívají je k vhánění ryb do jejich úst.
Je to tady.
Teď dorazily naváděné střely rybího světa.
Tuňáci žlutoploutví, stovky.
Máme tu čtyři predátory, všichni jdou po jednom jídle.
Očekávali byste pár kolizí.
Ale jediná zvířata, která tu dostávají zabrat, jsou lampovníci.
A je to. Predátoři odplouvají.
Rozbili tu kouli návnady na cucky.
A všechno co zůstalo, je galaxie maličkých rybích šupinek třpytících se ve vodě.
Prohledávání místa, kam zamíří jen velmi málo lidí,
bylo velmi pokořujícím zážitkem.
A určitě jsem se naučil od oceánu hodně.
Musíte být trpěliví, musíte být vytrvalí
a hlavně se musíte umět přizpůsobit,
protože nikdy nevíte, co uvidíte.
A já mám také štěstí, nadměrný rybolov, znečištění a stoupající teplota vody
drtí oceány celosvětově, ale vypadá to, že tento malý drahokam
se ještě drží.
Jedním z hlavních cílů této expedice bylo najít a natočit superhejno
delfínů dlouholebých a bohužel, nezvládli jsme,
že záhadně… prostě zmizeli.
A hádám, že to se stává, když hledáte na širém moři.
Tito delfíni někde jsou, a my jsme je jen nezvládli najít.
Ale kouzlem oceánu je, že i když vám možná něco odepře,
daruje vám něco jiného.
Vědět, že tady venku
jsou místa plná života, která jsou domovem
těch nejšílenějších kouzelných setkání v divočině.
To je výjimečné.
DOPLNĚNÍ…
I když jsme se snažili natáčet delfíny, největším překvapením
byl počet tuňáků žlutoploutvých, které jsme viděli.
Vzhledem k tomu, že zahraniční tovární lodě byly vytlačeny na moře,
místní rybáři, se kterými jsem mluvil, řekli, že se počty zvedají
na tomto jednom místě.
Je to malé vítězství, ale ukazuje, co se může stát
když zastavíme tovární rybaření v oblasti a necháme přírodu, aby se sama uzdravila.
To jsou dobré zprávy pro divočinu a místní rybáře.
Překlad titulků: Lucie Březinová