A nagy kékséget kutatom trópusi delfinek 5000 egyedet számláló,
nehezen tetten érhető szuperraja után.
Oké, itt elég sok mozgolódás van a felszínen.
Hemzsegnek a madarak a víz fölött. Te jó ég! Azt nézzétek!
Elképesztő.
Ez egy egész seregnyi gyöngyöshal. A trópusi delfin kedvenc eledele.
De hol vannak a delfinek?
Nézzétek! Itt jönnek a delfinek.
Jönnek. Lesz egy jó kis meglepetésünk.
Készen álltok?
Bertie vagyok. A munkám során állatokat filmezek…
Nem mindennap látni ilyen hajszát.
…és ezt nagyon komolyan veszem.
Épp pingvineket próbálnék videóra venni. És most lemaradtam róla!
Hát, ez elég közel volt.
Az élővilágról szeretnék mesélni ebben a rohamosan változó világban.
Ez nagy reccsenésnek hangzott!
Ezek a kalandjaim.
FANTASZTIKUS KALANDOK BERTIE GREGORYVAL
ANGLIA
Angliát hátrahagyva a hatalmas Csendes-óceán felé tartok,
8000 kilométerre Közép-Amerika partjaitól.
Elég ijesztő a Föld legnagyobb élőhelyét kutatni.
De ez a hely teszi ki a bolygó felszínének felét.
Ez a végtelen óceán, a nyílt tenger!
Egy trópusi delfinekből álló szuperrajt keresek.
A szuperrajban több raj egyesül rövid ideig,
és végül egyetlen, hatalmas raj alakul ki több ezer állattal.
Egy ilyen látványosság megörökítésével valóra válna az álmom.
Sajnos az óceánjaink bajban vannak, és az ilyen események
egyre ritkábbak, de azért jöttünk épp ide,
mert itt még mindig döbbenetes számban gyülekeznek a delfinek.
Senki sem tudja, miért jönnek létre a szuperrajok, de erre általában
akkor kerül sor, ha sok az élelem.
A selfszegélyt kutatjuk Quepos és Panama határa között.
Itt hirtelen leereszkedik a sekély tengerfenék.
Ez a hideg, mély vizű rész sajátos jellemzőkkel bír,
amik sok éhes delfint csalogathatnak ide.
Alattunk nagyjából 2000 méterrel egyáltalán nem lapos a tengerfenék.
Kanyonok, völgyek, hegyek és vulkánok népesítik be,
és ezeken mind áthaladnak az áramlatok.
Emiatt bizonyos helyeken felfelé áramlik a víz,
ami a felszín közelébe tereli az élelmet.
Más szóval ez egy nagy, kék sivatag rejtett oázisokkal a hullámok alatt.
Ezt keresik a trópusi delfinek.
És azt hiszem, ez elméletben jól hangzik. Keresd meg az oázist!
Filmezd le a delfineket! Utána menj haza!
De ez nagy szerencsejáték.
Túl messze vagyunk a szárazföldtől ahhoz, hogy visszajárkáljunk,
ezért csak három hetünk van átfésülni 16 000 négyzetkilométernyi óceánt.
Hogy a csudába fogjuk megtalálni a delfineket?
Ide jó szem kell, messziről is észre kell vennünk őket.
A kísérőmnek, Nicónak van egy másik tippje is: keresd a madarakat!
Könnyebb észrevenni őket a horizonton, gyakran követik a delfineket az élelemig.
17 NAP VAN HÁTRA
Négy nap folyamatos keresés után végre eljött az idő!
- Johnny! - Igen?
- Johnny, haver, ott egy halraj. - Merre?
Közvetlenül a hajó orránál. Oké.
Nagyon izgágák a madarak, sokat csapkodnak.
Minden rendben? Segítsek?
- Nem, boldogulok. - Oké.
Ideje gyorsan motorcsónakba szállni, és kimenni a vízre.
Nagyon nagy a mozgás a felszínen, a halak gömbformába rendeződnek.
Amikor a ragadozók, azaz a delfinek és a tonhalak felfelé,
a felszínre űzik a halakat, a zsákmányállatok gömbformát vesznek fel,
és fortyogni kezd a víz.
Oké. Most Nico és Maiky azon gondolkozik,
hol tegyenek ki, mert ezek a halgömbök nagyon mozgékonyak,
és ha túl közel kerülök hozzájuk, azzal megzavarhatom őket,
amit végképp nem szeretnék.
De ha túl messze vagyok, lehet, nem látok semmit.
Delfineknek semmi nyoma, de idelent hemzsegnek a sárgaúszójú tonhalak.
Mintha egy ezüst- és aranyszínű kaleidoszkópba néznék!
És pontosan középen, ott örvénylenek a makrélák.
A tonhalak eleségei.
Nagyon mozgalmas jelenet!
Felülről és alulról is.
Minden makréla megpróbál bejutni a gömbbe.
Csak így védhetik meg magukat.
Legalábbis eleinte így tűnt!
Védelmet keresnek.
Engem használnak élő pajzsként!
Nem akarok kitolni a tonhalakkal.
És azt sem szeretném, ha egyikük meglegyintene.
Nagyjából 90 kilogrammosak.
Ideje elmenni innen.
Ez őrületes volt. Nagyon eseménydús. Amint odamentünk…
minden tonhalra, amit látunk,
100 másik jut a felszín alatt. Egy darabban vagy, Johnny?
Eddig még igen.
A trópusi delfinek gyakran együtt úsznak a tonhalakkal,
bármikor megérkezhetnek.
Nem szeretnénk ezt elrontani azzal, hogy túl hamar visszamegyünk.
Várjuk, hogy stabilizálódjon a helyzet,
hogy elég ragadozó nyomja a felszínre a halgömböt.
Nico észrevett valamit.
Nos, nem trópusi delfineket.
Sok foltos delfin érkezett ide, és körbevették a makrélákat.
Ideje visszamenni. Nyomás!
Ezek a delfinek körbe fogják zárni a makrélákat.
A tonhalakkal szemben nagyon nyugodtak…
de pontosan tudják, mit csinálnak.
Csoportokban dolgoznak…
úgy terelik a makrélákat, mint a pásztorkutyák.
Így a tonhalaknak is van mit célba venni.
Két csúcsragadozó egymással karöltve rendez vérontást a makrélák között.
Minél többől lesz eleség, annál kevesebb a búvóhely.
Mikor is értek ide a delfinek? Még csak nagyjából 20 perce.
Úgy látom, vége is.
Nem hiszem, hogy egyhamar elfelejtem a mai napot.
Amikor szárazföldön látok ilyen vérmesen táplálkozni ragadozókat,
akkor általában messze vagyok tőlük, zoomobjektívvel figyelem őket.
De a víz alatt teljesen más minden,
nem látok el messzire, ezért ott kell lennem a kellős közepén.
Érzem, ahogy elsuhannak mellettem a velem azonos méretű tonhalak,
majdnem félre is löknek az útból,
és érzem a delfinek hanghullámait,
ott zümmög a csettegésük a hasamban.
Igen, nincs is ennél jobb.
Felfedeztük ezt az ígéretes részt, és ha van itt delfineleség,
jó eséllyel rátalálunk a trópusi delfinek szuperrajára is.
De nemsokára lenyugszik a nap, ideje visszamenni a hajóhoz,
és felkészülni a holnapra.
Nem szeretnék éjszaka túl messzire sodródni ettől a helytől,
de ez a nyílt tenger. Alattunk több mint 3000 méter mély a víz,
és itt nem használhatunk hagyományos horgonyt.
Ezért Theo kipányváz minket az egyetlen dologgal, amivel lehet.
Ez egy tengeri horgony.
Nem egy sziklában kapaszkodik meg, hanem az óceáni áramlatokban.
Az a baj, hogy a felszínen
a hajó olyan, mint egy nagy vitorla. Ha este feltámad a szél,
befújhat minket a semmi közepére.
Ez az óriási ejtőernyő olyan, mint egy horgony vagy egy kolonc.
Itt tart a delfinek gyülekezőhelyén.
Egyelőre abbahagyjuk a keresést, de a delfinek éjszaka is vadásznak.
Lehet, hogy egy szuperraj épp most is odakint van,
és utat tör magának a hullámok között.
16 NAP VAN HÁTRA
Korán munkához látunk. A tengeri horgonynak köszönhetően
még közel vagyunk ahhoz a helyhez, ahol tegnap láttuk a gömböt.
Oscar kapitány észrevett valamit. Megnézem a drónnal.
Kétségtelenül delfinek.
Kicsit közelebb megyek, lefelé billentem.
Ejha! Nézzétek csak! Mennyi trópusi delfin!
Ez még nem szuperraj, de ha 30 ilyen összeáll,
akkor bumm! Az egy másfél kilométeres vagy még szélesebb raj.
Egy ilyet keresünk.
Ideje főpróbát tartani a kamerával.
Nagyszerű! Van pár kisdelfin is. Nagyon kicsik!
Nagyon közel vannak az anyjukhoz. Mintha azt mondanák: „Anya, várj meg!”
Nem hiszem, hogy valaha is láttak szárazföldet.
Biztos végtelennek hiszik a nagy kékséget.
A drónok látószöge hihetetlen. A felszínről nézve…
igen, elég sok hátuszonyt lehet látni,
de amint felülről is megnézzük, minden más lesz.
Ejha, mennyi van! Nem is hittük volna.
Ez a drón kétségtelenül segíteni fog megmutatni,
milyen őrületesen hatalmas egy szuperraj. Csak találjunk rá!
De most fel szeretném venni a delfinek sajátos viselkedését,
amiről sokan ismerik őket.
Ehhez egy áttörést jelentő eszközre lesz szükségem.
Ez egy giroszkóppal stabilizált kamera, ami kiegyenlíti az óceán hömpölygését.
Tessék. Oké. Figyelj!
- Megvan? - Igen.
Elég drága eszköz, ezért Tash segít irányítani.
Nagyon sok a pörgés arrafelé, fordítsd el balra a kamerát!
Ez nem olyan, mint a drón,
amivel mindent látni lehet. Irányítsd kicsit lejjebb, Tash!
A vízzel egy szintben vagyunk, lapos, bensőséges szögre törekszünk.
Fogalmunk sincs, hol bukkannak fel a delfinek.
Csak ráfókuszálok egy területre, és aztán várom a delfineket,
akik remélhetőleg fókuszban lesznek.
Sok különféle elmélet van arra, miért ugrálnak és forognak.
Az egyik az, hogy így szabadulnak meg a testükön lévő élősködőktől.
Az is lehet, hogy így kommunikálnak. Mások szerint csak szórakozásból teszik!
Az háromszor is megperdült a levegőben.
Állítólag egy ugrással hat vagy hét alkalommal is meg tudnak perdülni.
Bármilyen okból is forognak, az biztos,
hogy ez fontos nekik,
mert nagyon korán elkezdik gyakorolni.
Milyen aranyos!
Az egyik kisdelfin folyamatosan kicsiket ugrál.
Delfineket filmezni nagyszerű, de nem lesz még egy esélyem arra,
hogy gyakoroljam az úszást a szuperrajjal. Bele kell mennem a vízbe.
- Oké? - Oké. Jó.
A delfinek csettegéssel tájékozódnak, és fütyülve beszélnek egymással.
Elképesztő a hangjuk.
És gyorsak is.
A maximális sebességük 30 kilométer óránként.
De én akkor sem tudom tartani a lépést, ha lassabban haladnak.
Ó, te jó ég! Ez igazán fergeteges.
Ennyi delfint látni a víz alatt.
De ez a raj csak pár száz állatból áll, ami a töredéke
annak a szuperrajnak, ahonnan ezek a delfinek jöttek.
Valahol van egy raj több ezer trópusi delfinnel,
és nagyon-nagyon szeretném megtalálni.
Tanultam valami fontosat ebből a rövid találkozásból.
Delfineket filmezni a felszínen nem könnyű, de kivitelezhető.
Velük együtt úszni azonban sokkal nehezebb.
A következő próbálkozás előtt visszamegyek a hajóra,
és előkészítem a titkos fegyveremet.
Az a legnagyobb kihívás a víz alatt, hogy lépést kell tartani a delfinekkel.
Nem tudok elég gyorsan úszni.
Ez lehet a megoldás a problémára.
Ez egy víz alatti robogó.
Van hátul egy nagy teljesítményű propellere.
Az elejére rögzítettem a kamerát.
Elvileg így képes leszek lépést tartani a delfinekkel.
Tényleg csak elvileg, mert az is lehet,
hogy egy katasztrofális hiba miatt
a tenger fenekén fog kikötni az összes filmes eszközöm.
Ha ez megtörténik, akkor mindennek vége.
Szóval igen. Óvatosak leszünk, hogy lássuk, működik-e.
A bennem élő 13 éves fiú nagyon izgatott amiatt,
hogy a víz alatt használhat egy tengeri robogót.
Lássuk! Először a szivárgást ellenőrzöm.
Úgy tűnik, minden rendben.
Kis sebességnél nem esik szét.
Most próbáljuk ki úgy, mintha egy James Bond-filmben lennénk!
A delfinek nagyjából tíz kilométert tesznek meg óránként.
Én csak ötöt tudok a robogóval,
de ez legalább háromszorosa a maximális úszósebességemnek.
Ahhoz képest ez előrelépés.
Minden rendben?
- Jó kis móka. - Add ide!
Ha lenyomva tartod a gyorsítógombot, úgy érzed magad, mint egy delfin.
Remélhetőleg a delfinek elfogadják majd.
A víz alatt minden nagyon nyugodt, ami fontos.
Azt hiszem, működni fog.
Micsoda nap! Reggel trópusi delfinekkel úsztam.
Este pedig a Tűzgolyó jeleneteit játszottam újra.
Azt hiszem, minden készen áll.
Holnap már csak meg kell találnunk a trópusi delfinekből álló szuperrajt.
15 NAP VAN HÁTRA
Az új nap új kétségeket szül.
A következő négy napban minden ugyanúgy zajlik az Aguila fedélzetén.
Korán kelünk.
Jó reggelt!
Iszunk egy kávét.
Általában nem ilyen, csak a film kedvéért teszi.
Felmegyünk a fedélzetre. És bámuljuk az óceánt.
A nagy, csodás és látszólag élettelen óceánt.
Lényegében csak itt állunk ilyen szemmel
napkeltétől napnyugtáig.
És az apró jelek elvezetnek majd a szuperrajig.
Egy furcsa fodrozódás, egy váratlan csobbanás, egy éhes madárraj.
De mennyi esélyünk van?
A hatalmas óceánon vagyunk, de életnek semmi nyoma.
Ez nagyon-nagyon fárasztó.
Nem fogok hazudni, kezdek kicsit aggódni.
Sok időt töltöttünk el itt, és hatalmas területet kutattunk át.
De nemcsak mi vagyunk mozgásban, hanem a delfinek is,
és lehet, hogy egy olyan helyen vannak, amit már átkutattunk,
csak nem kereszteztük egymást.
7 NAP VAN HÁTRA
Megnéztük a térképeket, és elindultunk
egy másik víz alatti kanyon felé, ahol az óceáni áramlatok
a felszín felé kényszerítik a delfinek eleségeit.
De egyetlen trópusi delfint sem láttunk, nemhogy szuperrajt.
Kell valami, amitől jobb kedvünk lesz.
Ebben segít, amikor palackorrú delfinekkel találkozunk.
A hajó orrhullámát használva tesznek szert nagyobb sebességre.
Ezzel tartalékolják az erejüket, és reményt adnak nekünk.
Ha találtak errefelé élelmet,
esélyes, hogy mi is megtaláljuk a trópusi delfineket.
Épp most futottunk bele egy nagy delfincsapatba.
- Bertie! - Igen?
- Gömbölyűfejű delfinek előttünk. - Gömbölyűfejűek?
- Igen. A többi delfinnel. - Merre?
Pont a hajóorrnál.
Ó, ez nem lehet igaz.
Nagyon érdekes fordulatot vettek az események.
A fő delfinraj nagyjából három óránál van, Bertie.
Még mindig van itt pár gömbölyűfejű delfin is.
Őrület.
Nem csak pár van belőlük.
Legalább 30-at látok a drónnal.
A gömbölyűfejű delfinek
a tenger mélyén vadásznak, 900 méterig is lemerészkednek.
Keményen meg kell dolgozniuk az élelemért.
Biztos azért jöttek fel a felszínre, hogy pihenjenek és kifújják magukat.
Így a palackorrú delfinek el tudnak köztük vegyülni.
Ez elképesztő. Mintha fogócskáznának egymással.
Két különböző faj játszik egymással. Megáll az ész!
Nem tudom, filmre vettek-e valaha is hasonlót.
Nézzétek!
Remekül szórakoznak.
Előreszaltó!
Egyes delfinek zaklatnak más delfineket, akár még bálnákkal is incselkednek,
de itt nyoma sincs ellenségeskedésnek.
Úgy tűnik, jól szórakoznak egymás társaságában.
Bár a gömbölyűfejű delfinek súlya megközelíti a vízilovakét,
nem szeretik a búvárokat.
Ezért óvatosnak kell lennem, amikor bemegyek hozzájuk a vízbe.
Nagyon lassan haladunk, alacsony fordulatszámon megy a motor,
mert nagyon félénkek tudnak lenni.
Olyan csendesnek kell lennünk, amennyire csak lehet.
Csobbanás nélkül fogok becsusszanni a vízbe,
így remélhetőleg nem zavarom meg őket.
Oké?
A palackorrúak jelenléte előrébb lendítheti a helyzetemet.
Ha nem zavarja őket a társaságom, a gömbölyűfejű delfinek is megnyugszanak.
Közel maradok hozzájuk, amíg meg nem barátkoznak velem.
Csodálatos.
Némelyik példány úgy lebeg a nagy kékségben,
mint egy óriási űrhajó.
Mások a többi delfin társaságát élvezik.
Vajon ez több a játéknál?
Megérintik egymást.
Így fűzik szorosabbra a kapcsolatot.
Elképzelhető, hogy évek óta barátok?
Nagyszerű egy ilyen bensőséges pillanaton osztozni a gömbölyűfejű delfinekkel.
Hamarosan visszamennek vadászni a mély vízbe.
De most úgy tűnik, akadt egy másik fontos elintéznivalójuk.
A széklet sok mindent elárul egy állat étrendjéről…
És a gömbölyűfejű delfinek nem fukarkodnak vele.
Megnézem, mit sikerült begyűjtenem, és felkészülök egy újabb merülésre.
Az volt a legszórakoztatóbb, amikor az egyik delfin
pontosan az arcomba csinált, én pedig egyenesen beleúsztam.
És a széklete tele volt ilyenekkel. Tintahalcsőrrel.
Ez van a tintahal szájában.
Jelenleg egy tintahal sem látható a felszínen.
Mind nagyon mélyen vannak.
A gömbölyűfejűek nagyon mélyre merülnek,
tintahalat esznek, és a felszínre jönnek lélegezni.
Nyugodt a tenger és a delfinraj is.
A következő merülésen mindent bele fogok adni.
A robogó készen áll, és az benne a nagyszerű,
hogy csendes, ezért beválhat a delfinek között is.
Ha működik, az teljesen új szintre emeli a trópusi delfinek filmezését is.
Még jobb, mint gondoltam.
Úgy érzem magam, mint egy gömbölyűfejű delfin.
Régebben azt hitték, hogy a rajt egyetlen vezér tereli,
aki a csapat élére áll…
Most már tudjuk, hogy ez nem igaz. Erős családi kötelék
tartja egyben a rajt.
De egy felnőtt nőstény felhívja magára a figyelmet.
Azt hiszem, azt próbálja kideríteni, ártalmatlan vagyok-e.
De olyan érzés, mintha a lelkembe látna.
Úgy tűnik, ez a delfincsalád megbízik bennem.
Talán az a legnagyobb megtiszteltetés,
hogy a szemem előtt alszanak el.
Elképesztőek.
Azt hiszem, ideje békén hagyni őket.
- Bevált! - Tényleg?
Mintha én is gömbölyűfejű lennék.
A legnagyobb, talán egy nőstény egyenesen odajött hozzám.
Láttam, hogy szemügyre vesz, végigmér.
És osztoztunk egy pillanaton, még soha nem láttam ilyesmit.
A szemébe néztem egy olyan lénynek, amelyik egyértelműen nagyon intelligens.
Egyszerűen árad belőlük az intelligencia.
És itt, a semmi közepén
valószínűleg ez a delfin most először látott embert.
Én is most először láttam gömbölyűfejű delfint a víz alatt.
Remélem, ő is épp annyira élvezte a találkozást, mint én.
Nagyon örültem a gömbölyűfejűeknek, de egyre kevesebb idő van arra,
hogy megtaláljuk a szuperrajt.
6 NAP VAN HÁTRA
Mintha az óceán csúfolódna velünk.
Érdemes lenne a testemhez rögzíteni ezt a rudat,
hogy a kezemet se kelljen használni. Ugorjatok még egyet, delfinek!
Ez egy közönséges delfin.
Napi három-négy alkalommal nagyon izgatottak leszünk,
mert delfineket látunk.
Bár mindig jó delfint látni, sajnos ezek
nem azok, akiket keresünk.
A hétköznapi delfinek sokkal nagyobbat ugranak.
Magasra ugranak, ezért már
nagyon messziről is látszik, hogy hétköznapi delfinek,
nem pedig trópusiak. Arról lehet még megkülönböztetni őket,
hogy a hétköznapi delfinek ugrás közben megmutatják a fehér hasukat,
és innen rögtön tudni lehet, hogy hétköznapiak.
Mi az ott? Szép, nagy ugrás. Ez hétköznapi, nem trópusi delfin.
Delfineket figyelni maga egy álom.
- Nagy csobbanás. - Rémálom.
Hacsak nem szorít az idő.
Hétköznapi delfin.
Az egyik nagyon magasra ugrott!
Még soha nem okozott ekkora csalódást egy delfin látványa.
Ezért nevezik őket hétköznapinak, Bertie.
Igaz. De azért jöttünk ide, hogy filmre vegyük a trópusi delfinek szuperraját.
Fogy az időnk, ezért komoly kétségeink támadnak.
Kezd kicsit elkeserítő lenni a dolog.
Valahol odakint több ezer delfin van,
de nem találjuk őket. Minél tovább nézelődünk,
és próbáljuk megtalálni a tűt a szénakazalban,
annál inkább az a benyomásom, hogy talán nem fogunk rátalálni
a trópusi delfinek szuperrajára,
amely állítólag ezen a helyen gyülekezik.
Bár ha tanított nekem valamit az óceán,
az az, hogy a szerencse forgandó.
1 NAP VAN HÁTRA
Elérkeztünk az utolsó naphoz. Mindenki az óceánt kémleli.
Talán ez a teknőstaxi is jó jel.
Mi az?
Tíz óránál merülnek, Bertie, kilenc óra felé tartanak.
Azok a madarak lemerülnek.
Ez az utolsó esélyünk arra, hogy megtaláljuk a trópusi delfineket.
Oké. Itt elég nagy mozgás van a felszínen.
Hemzsegnek a víz felszínén a madarak.
Szulák, vészmadarak, mindenféle madár
beleveti magát… Te jó ég! Nézzétek!
Őrületes mozgás van a felszínen.
Oké. Ezt a válla mögött felveheted,
nagyon jól néz ki.
Az utóbbi pár nap elkeserítő volt.
Ne értsetek félre, csodás ez a hely,
de meglehetősen unalmas az üres óceánt bámulva hánykolódni.
Néha látunk kis oázisokat, amik tele vannak élettel.
És most is ennek vagyunk tanúi.
Oké. Merülnek a madarak, a halakból álló gömb fent van.
- Merre? - Pont ott.
Nagy a csend.
Nem száguldoznak tonhalak, nem csettegnek delfinek…
Csak ez a bolygónagyságú, gyöngyöshalakból álló gömb van itt.
Ezek a halak a mélyben élnek,
és általában este jönnek a felszínre planktont enni.
Többnyire ilyenkor vadásznak rájuk a trópusi delfinek.
Az étrendjük szerves részét képezik.
De a gyöngyöshalak ritkán merészkednek nappal a felszínre.
A vízben lévő pikkelyek arról árulkodnak, hogy itt delfinek lakmároztak.
De hova lettek?
Nézd, Nico! Nézd! Ott jönnek a delfinek.
Jönnek.
Lesz egy jó meglepetésünk.
Ez zene a füleimnek!
Visszajöttek a delfinek.
Nem trópusi, hanem foltos delfinek.
Mintha egy sportcsapatot néznék!
És a játék neve: „Ne hagyd megszökni a halakat!”
Alulról fújják a buborékokat.
A sok felfelé szálló légbuborék megijeszti a gyöngyöshalakat,
és a felszín közelében tartja őket.
A madarak biztos hálásak.
Egy kisdelfin! Nézi, ahogy az anyja eszik.
Ez kicsit olyan, mint megütni a főnyereményt.
A gyöngyöshalak a Föld legnagyobb egyedszámú halai,
és sok ragadozót vonzanak magukhoz.
Itt jön egy másik fajta… Ördögráják.
Régen passzív planktonevőknek hitték őket.
De egy ilyen halgömb láttán egyáltalán nem tétlenkednek.
A fejüknél lévő úszók bőrlebenyek,
és a szájuk felé terelik a halakat.
Kezdődik.
Megérkeztek a halvilág irányított rakétái.
Több száz sárgaúszójú tonhal!
Most már négyféle ragadozó vadászik ugyanarra a zsákmányra.
Azt hihetnénk, párszor összeütköznek egymással.
De csak a gyöngyöshalaknak esik bántódásuk.
Vége is. A ragadozók elmennek.
Miszlikbe aprították a gyöngyöshalakat…
Nem maradt belőlük semmi, csak a vízben csillogó megannyi apró pikkely.
Kijönni ide és átkutatni azt a helyet, ahol csak nagyon kevés ember jár,
nagy alázattal töltött el.
És határozottan sokat tanultam az óceántól.
Türelemre és kitartásra van szükség,
de leginkább alkalmazkodni kell tudni,
mert az ember soha nem tudhatja, mit fog látni.
Szerencsés vagyok. A túlhalászás, a szennyezés, az emelkedő vízhőmérséklet
világszerte károsítja az óceánokat, de úgy tűnik, hogy ez a kis paradicsom
még tartja magát.
Az expedíció egyik fő célja az volt, hogy lefilmezzük
a trópusi delfinek szuperraját, és sajnos ez nem sikerült,
rejtélyes módon… egyszerűen csak eltűntek.
És azt hiszem, ez történik, amikor a nyílt óceánt kutatjuk.
A delfinek ott vannak valahol, csak nem találtuk meg őket.
De az a varázslatos a nyílt óceánban, hogy még ha meg is tagad pár dolgot,
megajándékoz valami mással.
Tudni, hogy vannak errefelé
élettől hemzsegő gócpontok, amik otthont adnak
a legelképesztőbb, legvarázslatosabb találkozásoknak az élővilágban,
az valami egészen különleges.
FRISSÍTÉS…
Bár delfineket próbáltunk filmezni, a legnagyobb meglepetés az volt,
milyen sok sárgaúszójú tonhalat láttunk.
Mióta száműzték innen a külföldi feldolgozóhajókat,
a helyi halászok arról számoltak be, hogy a halállomány magához tért
ezen az egy helyen.
Ez kis győzelem, de megmutatja, mi történhet,
ha leállítjuk az ipari halászatot, hagyva, hogy a természet meggyógyítsa magát.
Ez jó hír az élővilágnak és a helyi halászoknak.
A feliratot fordította: Ballai Mária