Besøk en verden...
mer utrolig enn du kunne drømme om.
En verden fylt med ekstraordinære dyr...
med skjulte krefter og supersanser.
Hvis du tror du kjenner naturen...
tro om igjen.
FORTALT AV BENEDICT CUMBERBATCH
Dypt i den canadiske villmark...
finnes et dyr, så hemmelighetsfull...
at hun er kjent som Skogsfantomet.
Hønsehauken.
Fra null til 64 km/t...
på under ett sekund.
Den raskeste akselerasjon blant alle rovfugler.
Korte, runde vinger og en fotlang hale styrer den gjennom tette skogområder,
med enestående smidighet.
Men selv hun kan utmanøvreres.
Andre og mye mindre skapninger her...
har forbløffende evner som kan beseire Skogsfantomet.
Med et spesialisert syn, tilpasset dempet belysning,
er meisen den første som oppdager den luftbårne trusselen...
og som slår alarm.
En kodet melding...
som avslører haukens posisjon og fart.
Ekornet gjenkjenner ikke bare meisens kall...
men kan også etterligne det...
nesten perfekt.
På få sekunder, er advarselen videresendt mellom alle dyrene.
Den sprer seg rundt i skogen med over 161 km/t.
Mer enn dobbelt så raskt som hauken.
Melding mottatt, høyt og tydelig...
"Fiende på vei, lavt og raskt."
Når de små passer på hverandre...
er de alltid et skritt foran.
Man trenger ikke være stor og sterk for å overleve.
Det du trenger, er venner.
Velkommen til en verden av dyreallianser...
hvor skapningene kommuniserer og samarbeider på utrolige måter...
og former helt uventede partnerskap.
RARE RELASJONER
Selv i en tøff verden...
ved å slå seg sammen...
kan dyrene vinne over ekstreme odds.
Når været snur i denne nordamerikanske skogen...
kan samhold gjøre forskjellen på liv og død.
Dette ekornet på knapt 142 gram kan ikke lagre nok kroppsfett til å gå i dvale.
Så han må finne mat hele vinteren.
Men så snart han forlater vennene...
risikerer han å fryse i hjel.
Når temperaturen faller til minus 30...
kommer kun de sterkeste ekornene...
hjem i live.
Han trenger mat...
og raskt.
Store øyne suger det falmende lyset til seg.
Han kan se i mørket...
like godt som i dagslyset.
Hans skarpe luktesans hjelper ham med å finne mat på skogbunnen.
Men en sopp inneholder kun fire kalorier.
Han trenger 20 for å overleve natten...
Det er ikke lett om vinteren.
Hvis jakten på mat gjør at han forbrenner mer energi enn det han finner.
blir dette hans siste natt.
Men denne lille lettvekteren har en hemmelighet.
Han kan fly.
Det nordlige flygende ekornet har en vingedrakt i pels,
som strekker seg fra håndleddene til anklene, og kalles svevehud.
De kan gli over en avstand på størrelse med en fotballbane.
For å lande, forvandler han halen til en luftbrems.
Han svever mellom trærne og finner nok mat med minimal innsats.
Men nattens ninja er langt vekk fra vennene sine.
Hvis ikke han finner dem snart...
dør han.
Han sender ut et ultralyd-nødrop.
De fleste rovdyr hører det ikke...
men det gjør vennene hans.
Og når de svarer...
vet han nøyaktig hvor han skal.
Nå må de reise hjem sammen...
og få varmen før det er for sent.
Med mer enn 20 forskjellige hi rundt om i skogen...
kan det være vanskelig å følge med på hvor alle flyr...
særlig med en sånn fart.
Men en nylig oppdagelse har avslørt et enda mer spektakulært, skjult talent.
Flygende ekorn...
gløder.
Ved ultrafiolett filming kan man se at de er selvlysende...
ved å absorbere månelyset i en farge...
og gjengi det i en annen.
Man antar at de selvlysende magene...
fungerer som varsellamper...
så de kan se vennene sine om natten...
og følge dem hjem igjen...
hvor det er trygt og varmt.
Hvor de holder seg tett sammen for å overleve de kaldeste nettene.
Noen dyr tar samarbeid til et nytt nivå...
og skaper en sterk fellesskapsfølelse...
som den neste generasjonen kan bygge videre på.
Graveugler oppdrar ungene sine i en farlig verden.
Med sine 25 cm lever de i skyggen...
av giganter.
Og i konstant frykt for rovdyr.
På de åpne slettene i Montana...
lurer det farer overalt.
Heldigvis har graveugler både øyne og ører på plass.
Kikkertsyn og en skarp høresans gjør at de oppdager faren.
Samt noe enda mer imponerende, de passer på hverandre.
De er de eneste ugler som lever i store grupper, på opptil 100 stykker.
Det ultimative nabovarslingssystem.
Et trygt miljø for ungene deres...
så de kan perfeksjonere evnene sine
Når de er én måned gamle, er synet til denne uglen allerede fullt utviklet.
Men nå, bare noen uker før de flyr hjemmefra...
må de perfeksjonere høresansen...
ved å lære hvordan man roterer de konkave hodene...
for å rette lyden mot ørene.
Gjør man det riktig, kan det forsterke lyden opptil ti ganger...
men det krever øvelse og koordinasjon.
Dette gjør de mens foreldrene passer på,
holder øye...
og mater dem.
Ugler er kjøttetere, men har ikke tenner å tygge med.
Selv babyene svelger kjøttstykkene hele.
Klør, pels, bein og alt.
Og det som kommer inn... må ut igjen...
som en pellet.
Uansett, tilbake til timen.
Hvordan unngå fare...
ved å høre på foreldrene og følge deres eksempel.
Når man hører klapperslange-alarmen...
vet ungene at de skal holde seg unna.
Giften er sterk nok til å drepe selv de største dyrene
som finnes i Amerika.
Men nysgjerrighet kan redde liv.
Så lenge de holder godt øye og holder avstand...
bør de være trygge.
Noen farer er vanskeligere å unngå.
Bisonoksen.
De finner åpningene til ugleredet når de skal støvbade.
Denne over ett tonn tunge giganten...
kan raskt knuse redet og fange dem som er der inne.
Så ungene gjør noe helt utrolig.
De er imitasjonens mestere...
og kopierer lyden av en klapperslange nesten perfekt.
Og skremmer bort et dyr som er 11 000 ganger deres størrelse.
Disse enestående, små etterlignerne er godt på vei til å bli
fullverdige medlemmer av graveuglens sikkerhetsstyrke.
Se opp, rundt og nærmere...
så vil du se...
rare relasjoner gjemt overalt i denne fantastiske verdenen.
På et par spesielle netter hvert år...
viser denne lille skogflekken i fjellene i Mexico...
et av de mest fascinerende eksempler på samarbeid, på denne planeten.
Denne mannlige ildfluen har ventet i to år under jorden.
Nå er det hans tur til å skinne.
Han har den helt rette kjemi til jobben.
Han fører oksygen ned i magen.
Som reagerer med kraftige kjemiske forbindelser...
luciferin og luciferase... I en eksplosjon av bioluminescens.
Men selv ikke denne fortryllende evnen er nok alene.
Damer liker å la seg forbløffe.
Jo mer strålende, jo bedre.
Hans eneste mulighet...
er å gå sammen med rivalene.
Når tusenvis av mannlige ildfluer kommer sammen...
stråler de helt klart mer...
men kaoset er desto større.
Damene vil kun gjøre fremstøt når herrene lyser synkront.
Sakte justerer de timingen...
helt til noe magisk endelig skjer.
De oppnår en overnaturlig synkronitet...
en glødende mexicansk bølge, som nesten aldri blir filmet.
Av over 2000 ildfluearter...
er det kun 12 som lyser unisont...
og denne bølgende effekten er så fenomenal...
at selv den mest kresne dame blir revet med.
Hun viser sin interesse...
men hun lyser så svakt...
at hun må vise signalet i pausene mellom herrenes lysglimt.
Det er ti rivaler per dame.
Må den beste mann vinne.
Denne besluttsomme karen kommer frem først...
og får lov til å pare seg.
I bunn og grunn,
er hans hell i kjærlighet kun takket være en fortryllende fremvisning
av samarbeide.
Jo dypere vi dykker ned i naturens rare relasjoner...
jo mer overraskende blir de.
På den afrikanske savanne...
samarbeider uvanlige allierte for å overvinne et stort problem.
For å tilfredsstille sin enorme appetitt...
spiser elefanten 136 kilo vegetasjon på én dag.
Trærne har ikke en sjanse.
Men den plystrende akasie har en ekstraordinær elefantblokkering.
Et lavfrekvent sonisk skjold...
som høres ut som en sverm sinte, stikkende bier.
En lyd som selv elefantene frykter.
Akasietreet kommer ikke med et innebygget alarmsystem...
dette blir installert av små hjelpere.
Cocktailmaur gnager hull i de svulmende tornene.
Man antar de bruker antennene til å finne den perfekte vinkel.
Så når den rådende vind blåser...
begynner akasietreet å synge.
Maurhullene gjør ikke bare at treet plystrer...
men de er også portaler til en skjult verden.
Hemmelige sikkerhetsrom...
hvor maurene kan oppfostre de små.
Treet sørger også for en veldig avhengighetsskapende sukkernektar,
så maurene blir.
Et enkelt akasietre kan huse en koloni på 50 000 maur.
Det er en by i himmelen...
men den er under angrep.
En hals på 183 cm rekker opp til de øverste bladene.
En halv meter smidig tunge kommer inn mellom tornene.
Ulikt elefantene...
er sjiraffene immune mot akasietreets plystring.
Mauren må betale sin gjeld...
og mobilisere en hær for å kjempe mot en fiende,
158 millioner ganger deres størrelse.
Cocktailmaur kan ikke se så langt, men oppdager angripere
ved bruk av hypersensitive vibrasjonssensorer.
Mens sjiraffen spiser...
sender de sjokkbølger gjennom grenene.
Mauren kan måle minuttforskjellen i disse bølgene med beinene.
Hvis det fremste høyre oppdager bevegelse et splittsekund før bakerste venstre,
betyr det fiende, foran til høyre.
Hæren angriper...
med smertefulle bitt på tungen og i ansiktet.
Én for alle...
og alle for treet.
Ved å heve underlivet, sprøyter de ut skadelig syre.
Slik har de fått navnet sitt.
Cocktailmaur.
Og det virker.
Tap er uunngåelige...
men til slutt tvinges sjiraffen til å gå videre.
På tross av skader og omkomne...
kan både akasietreet og kolonien leve videre.
Takket være deres fenomenale partnerskap.
Det er ikke kun konflikter som bringer artene sammen.
Vortesvin elsker et godt sølebad.
Det føles godt...
og eksfolierer huden...
men det er noen ting som søle ikke kan fjerne.
Vortesvinkroppen er vert for alle mulige parasitter,
blodsugende flått og lus...
som gjemmer seg på steder de ikke kan nå.
Ikke uten litt hjelp.
En flokk mungoer bor i nærheten.
Det er en snakkesalig gjeng,
med et av de mest sofistikerte dyrespråkene.
Med et stort vokabular av vokaler og stavelser...
diskuterer de hvor de skal finne mat...
og alle er enige.
Det er på tide med en bytur.
Med sine 150 kilo...
og bevæpnet til tennene...
er vortesvin vanligvis ganske defensive.
Men i denne ugandiske landsbyen...
har de lært å være litt mer vennligsinnede.
Vortesvin og mungoer snakker ikke samme språk...
men de deler noe ekstremt sjeldent mellom pattedyr...
et samarbeid på tvers av raser...
som kan leses...
via kroppsspråk.
Når vortesvinet ruller over, vet mungoene hva som skjer.
Det er en invitasjon til middag.
Med en luktesans som er 1000 ganger mer sensitiv enn vår egen...
oppdager de den svake duft av blod...
og plukker de proteinstappede parasittene.
Er næringsrikt måltid for mungoene...
og en tiltrengt dyprens for vortesvinet.
Dette spesielle forholdet kan man kun finne to steder på jorden.
Begge finnes i nærheten av menneskelig bosetting, med færre rovdyr...
så byttedyrene kan slappe mer av...
sammen med sine nye venner.
Mens dyrene tilpasser seg den moderne verden...
så la oss se nærmere på ett av de mest systematiske
og effektive partnerskap av dem alle.
Langsnutede delfiner
bruker avanserte teknikker for å fange sitt bytte.
Noen har tatt jakten til et helt nytt nivå...
ved å samarbeide...
med et annet intelligent dyr.
Lokale fiskere i Laguna, Brasil vet at mellom mai og juni
er alle elvemunningene fulle av muller...
man kan ikke se dem i alt grumset...
med mindre du ser via lyd.
Ekkolokalisering er et presist sonarsystem, som avslører størrelse,
fart og avstand hos byttet.
Delfinene bruker det til å finne muller
og gjeter dem sammen.
Men en fiskestim er vanskelig å angripe.
Med store bevegelser...
gjør de et tydelig dykk..
som avgir et signaturslag som forteller fiskervennene deres...
"Kast fiskegarnet."
Dette hjelper menneskene med fangsten,
hvor de ellers ville fisket i blinde.
Det hjelper delfinene også.
Når garnet kastes...
går mullen i panikk...
bryter formasjonen...
og sprer seg...
rett mot de ventende delfinene.
Alle får magen fylt med fisk.
Det perfekte partnerskap.
Strategisk...
genialt...
hvor to intelligente arter går sammen for å lykkes.
Det er stadig mange ting å utforske i denne verdenen.
Og enda rarere relasjoner som skal oppdages.
Det viser seg at ett av de mest overraskende allianser her på jorden,
gjemmer seg rett under føttene våre.
Trær lever et hemmelig, sosialt liv.
Dypt under jorden...
finner en ivrig samtale sted.
Disse trærne snakker...
via et nyoppdaget sosialt nettverk...
kjent som wood wide web.
Sopp danner en matrise av hårlignende tråder...
som henter sukker fra røttene...
og til gjengjeld...
skaffer de treet mineraler, som de suger opp av jorden.
Dette hemmelige underjordiske forholdet, gir plass til noe
enda mer uventet.
Så snart trærne er koblet sammen...
kan de utveksle informasjon...
livsviktige advarsler om tørke og sykdom.
Denne Douglasgranen har vokst i flere tiår.
Men nå er den i fare.
En Douglasgran-bille har en dødelig plan
om å samle en hær...
og drepe treet.
Ved å sende ut kjemiske og elektriske signaler,
advarer granen naboene, så de kan produsere defensiv gift.
Selv om den kanskje ikke kan redde seg selv.
Det ertstore skadedyret avgir et feromon...
som kan besegle granens skjebne.
Den tilkaller forsterkninger...
og innkaller til en masseinvasjon.
Billene...
ankommer...
parrer seg...
og flytter inn.
Og så spiser ungene treet levende.
Denne mektige granen vil være død i løpet av uker.
Som en siste, uselvisk handling...
omdirigerer den døende giganten sukker til røttene...
så disse livgivende forsyningene kan deles via wood wide web.
Ved å gjøre det, hjelper den naboene og de nye trærne
med å vokse seg sterke.
Mens et liv ebber ut...
er resten av skogen
bedre forberedt til å kjempe for fremtiden sin.
Vi undersøker fortsatt kraften i samarbeidet
mellom trær og sopp.
Men det står allerede klart...
at dette rotfestede forholdet er fundamentalt for alt liv på jorden.
De sier at i naturen er det kun de sterkeste som overlever.
Men når samarbeid...
og kommunikasjon...
fører dyr og planter sammen...
og superkrefter blir kombinert...
kan selv den mest sårbare, være ustoppelig.
Hvis du tror du kjenner naturen...
tro om igjen.
Tekst: Vibeke Tømte