Träd in i en värld…
…precis bortom din uppfattning.
En värld av extraordinära djur…
…med dolda krafter och supersinnen.
Om du tror du känner naturen…
…tänk om.
BERÄTTARRÖST: BENEDICT CUMBERBATCH
Djupt inne i Kanadas skogar…
…ett djur så hemlighetsfullt…
…att hon kallas skogens vålnad.
Duvhöken.
Från noll till 64 km/h…
…på under en sekund.
Den snabbaste accelerationen av alla rovfåglar.
Korta, rundade vingar och en stjärt på 30 cm styr genom täta skogar
med oöverträffad smidighet.
Ändå kan även hon överlistas.
Andra, mycket mindre varelser…
…besitter häpnadsväckande förmågor som kan besegra skogens vålnad.
Med syn speciellt anpassad till svagt ljus,
…är mesfåglarna först med att se det luftburna hotet…
…och först med att slå larm.
Ett kodat meddelande…
…sänder ut hökens position och hastighet.
Ekorrar känner inte bara igen mesfåglarnas läte…
…de har lärt sig härma det…
…nästan perfekt.
På sekunder skickas varningen vidare från ett djur till ett annat.
Det förmedlas genom skogen i över 160 km/h.
Mer än dubbelt så snabbt som höken.
Meddelandet mottaget, klart och tydligt…
"Fiende närmar sig, lågt och snabbt."
När minstingarna ser efter varandra…
…håller de sig steget före.
Man behöver inte vara stor och stark för att överleva.
Det man verkligen behöver är vänner.
Välkommen till en värld av djurallianser…
…där varelser kommunicerar och samarbetar på fantastiska sätt…
…och bildar de mest oväntade partnerskap.
MÄRKLIGA RELATIONER
Även i denna hårda värld…
…genom att slå sig samman…
…kan djur övertrumfa extrema odds.
När vädret vänder i den nordamerikanska skogen…
…kan sammanhållning betyda skillnaden mellan liv och död.
Med en vikt på 140 gram kan ekorren inte lagra nog med kroppsfett för att gå i ide.
Så han behöver hitta mat hela vintern.
Men när han lämnar sina vänner…
…kan han frysa ihjäl.
När temperaturen når minus 30…
…klarar sig endast ekorrar med superkrafter…
…hem levande.
Han behöver mat…
…snabbt.
Stora ögon tar in det svaga ljuset.
Han ser lika bra i mörkret…
…som vi ser på dagen.
Och hans skarpa luktsinne hjälper honom att hitta mat på marken.
Men en svamp innehåller bara fyra kalorier.
Han behöver 20 för att överleva natten…
Inte enkelt att hitta mitt i vintern.
Om rännandet upp och ner i jakt på mat bränner mer energi än han kan hitta,
blir denna natt hans sista.
Men lättviktaren har en hemlighet.
Han kan flyga.
Amerikanska flygekorrar har en lurvig vingdräkt,
från handled till till fotled, som kallas flyghud.
De kan glida nästan lika långt som en fotbollsplan.
Och för att landa förvandlar han sin svans till en broms.
Seglande mellan träden, hittar han mat med liten ansträngning.
Men nu är nattens ninja långt från sina vänner.
Om han inte hittar dem snart…
…dör han.
Han skickar ut ett akut meddelande med ultraljud.
De flesta rovdjur hör det inte…
…men det gör hans vänner.
Och när de svarar…
…vet han precis vart han ska.
Nu måste de hem tillsammans…
…och värma sig innan det är för sent.
Med mer än 20 olika hålor utspridda genom skogen…
…kan det vara svårt att hålla koll på vart alla är på väg…
…speciellt vid denna hastighet.
Men en ny upptäckt har avslöjat en ännu mer spektakulär dold talang.
Flygekorrar…
…lyser.
Filmer i ultraviolett avslöjar hur de fluorescerar…
…genom att absorbera månsken i en färg…
…och släppa ut det i en annan.
Man tror att deras självlysande magar
…agerar som ledstjärnor…
…så att de kan se sina vänner i natten…
…och följa dem hela vägen tillbaka…
…där de är trygga och varma.
De håller sig nära varandra för att klara de kallaste nätterna.
Vissa djur tar samarbetet till nästa nivå…
…och skapar en stark känsla av gemenskap…
…där nästa generation tryggt kan växa.
Prärieugglan föder upp sina ungar i en farlig värld.
Bara 25 centimeter långa lever de under fötterna…
…på jättar.
Och i ständig rädsla för rovdjur.
På Montanas vidöppna slätter…
…kommer faror från alla håll.
Lyckligtvis har prärieugglor skarpa ögon och öron.
Binokulär syn och skarp hörsel hjälper dem att hitta faran.
Än mer imponerande är att de ser efter varandra.
De är de enda ugglorna som lever i stora grupper, på upp till 100 stycken.
De utgör den ultimata grannsamverkan.
En trygg miljö för de växande ungarna…
…där de kan öva sina färdigheter.
Vid en månads ålder är ungarnas syn redan fullt utvecklad.
Men nu, med bara veckor tills de ska lämna boet…
…behöver de fullända sin hörselförmåga…
…genom att lära sig hur de roterar sina konkava ansikten…
…för att rikta ljud mot sina öron.
Få till det rätt så förstärker det ljud upp till tio gånger…
…men det kräver träning och koordination.
Under tiden håller föräldrarna dem om ryggen,
genom att hålla koll…
…och hålla dem mätta.
Ugglor är köttätare, men har inga tänder att tugga med.
Så även ungarna sväljer köttet helt.
Klor, päls, ben och allt.
Och det som kommer in… måste komma ut…
…som en spyboll.
Nåja, tillbaka till lektionen.
Hur man undviker fara…
…genom att lyssna på sina föräldrar och följa deras sätt.
När skallerormens alarm ljuder…
…vet ungarna att de ska hålla avstånd.
Dess gift är starkt nog att döda även det största djur
som lever i Amerika.
Men att vara nyfiken kan rädda liv.
Så länge de har ett vakande öga och håller avstånd…
…så borde det gå bra.
Vissa faror är svårare att undvika.
Bisonoxen.
De riktar in sig på öppningarna runt hålorna för att dammbada.
Denna jätte på tusen kilo…
…kan lätt krossa boet och stänga dem inne.
Så ungarna gör något fantastiskt.
De har bemästrat konsten att imitera…
…och kopiera det avslöjande ormskallret nästan helt perfekt.
De skrämmer iväg en best 11 000 gånger större än de själva.
Dessa underbara små mimare är på god väg att bli
fullvärdiga medlemmar i prärieugglans säkerhetsstyrka.
Se upp, se dig omkring, titta närmare…
…så ser du…
…märkliga relationer gömda överallt i denna underbara värld.
Vid några speciella nätter varje år…
…står denna lilla skog i Mexicos berg för…
…en av de mest fascinerande uppvisningarna av samarbete på jorden.
Den här eldflugehanen har väntat i två år under jorden.
Nu är det hans chans att lysa.
Och han har precis rätt kemi för jobbet.
Han driver in syre i buken.
Den reagerar med potenta kemiska föreningar…
…luciferin och luciferaser… i en explosion av bioluminiscens.
Men även denna förtrollande förmåga räcker inte i sig.
Honor gillar att bli bländade.
Ju mer lysande, desto bättre.
Hans enda val…
…är att slå sig ihop med sina rivaler.
När tusentals eldflugehanar slår sig samman…
…skiner det desto mer…
…men det är mycket mer kaotiskt.
Honor kommer bara att göra sitt drag när hanarna blinkar i synk.
Så sakta justerar de sin timing…
…tills något magiskt äntligen sker.
De når övernaturlig synkronicitet…
…en glödande mexikansk våg, som sällan tidigare filmats.
Av 2000 eldflugearter…
…uppträder bara cirka 12 unisont…
…och denna kedjereaktion är så fenomenal…
…att även den kräsnaste hona inte kan undgå att bli tänd.
Hon visar sitt intresse…
…men hennes ljus är så svagt…
…att hon får skicka sin signal mellan hanarnas blinkningar.
Det finns tio rivaler som tävlar om varje hona.
Så nu är det var och en för sig själv.
Det är den här beslutsamma killen som når henne först…
…och äntligen får para sig.
Men i slutändan
har han tur i kärlek tack vare denna förtrollande uppvisning
av samarbete.
Ju djupare vi dyker in i naturens märkliga relationer…
…desto mer överraskande blir de.
På Afrikas savann…
…samarbetar osannolika allierade för att övervinna ett stort problem.
För att tillfredsställa sin stora aptit…
…äter en elefant 136 kilo växtlighet per dag.
Träd kan inte fly.
Men flöjtakacian avskräcker elefanterna.
En lågfrekvent ljudsköld…
…som låter som en svärm arga, stickande bin.
Det är ett ljud som även elefanter fruktar.
Akacian kommer inte med ett inbyggt larmsystem…
…det installeras av små medhjälpare.
Crematogaster, eller cocktailmyror, gnager hål i de svullna taggarna.
Man tror att de använder sina antenner för att bedöma den perfekta vinkeln.
Så när vinden blåser…
…börjar akacian sjunga.
Myrhålen får inte bara trädet att vissla…
…de är också portaler till en dold värld.
Hemliga trygga rum…
…där myrorna föder upp sina ungar.
Trädet ger också en beroendeframkallande, söt nektar för att se till att myrorna
stannar kvar.
Och ett enda akaciaträd kan hysa en koloni på 50 000 myror.
Det är en stad i himlen…
…men den är under attack.
En 1,8 meter lång hals kan nå de högsta bladen.
En smidig 53 centimeters tunga kan nå in mellan taggarna.
Och till skillnad från elefanterna…
…är giraffen immun mot akacians visslande.
Dags för myrorna att tjäna sin brödföda…
…och mobilisera en armé för att ta sig an en fiende
som är 158 000 000 gånger större.
Cocktailmyrorna ser inte långt, så de upptäcker angripare
med hjälp av känsliga vibrationssensorer.
När giraffen äter…
…skickar den stötvågor genom grenarna.
Myrorna kan mäta små skillnader i dessa skakningar med sina ben.
Om höger framdel upptäcker rörelse en bråkdel av en sekund före vänster bak,
betyder det fiende framåt, åt höger.
Armén attackerar…
…och orsakar smärtsamma bett på tungan och ansiktet.
Det är en för alla…
…och alla för trädet.
De höjer sina magar och skickar ut skadlig syra.
Det var så de fick namnet…
…cocktailmyror.
Och det fungerar.
Förluster är oundvikliga…
…men till sist tvingas giraffen gå vidare.
Trots skador och dödsfall…
…lever både akacian och kolonin vidare.
Tack vare deras enastående partnerskap.
Det är inte bara konflikt som för samman arter.
Vårtsvin älskar ett härligt lerbad.
Det känns skönt…
…och exfolierar huden…
…men det finns några saker lera bara inte kan ta bort.
Vårtsvinets kropp är värd för alla sorters parasiter,
blodsugande fästingar och löss…
…gömmer sig på platser de helt enkelt inte kan nå.
Åtminstone inte utan lite hjälp.
Det här gänget manguster bor i närheten.
De är ett pratsamt gäng
med ett av de mest sofistikerade djurspråken.
Med ett brett ordförråd av vokaler och stavelser…
…diskuterar de var man kan hitta mat…
…och alla är överens.
Det är dags att åka till stan.
Med en vikt på 149 kilo…
…och beväpnad till tänderna…
…är vårtsvin vanligtvis på defensiven.
Men i den här ugandiska byn…
…har de lärt sig att vara lite mer tillgängliga.
Vårtsvin och manguster talar inte samma språk…
…men de delar något ytterst sällsynt däggdjur emellan…
…ett artöverskridande samarbete…
…initierat…
…genom kroppsspråk.
När vårtsvinet välter förstår mangusterna.
Det är en inbjudan att äta.
Med ett luktsinne 1000 gånger känsligare än vårt egna…
…upptäcker de en svag lukt av blod…
…och plockar av proteinpackade parasiter.
En näringsrik måltid för mangusterna…
…och en välbehövlig djuprengöring för vårtsvinet.
Denna speciella relation ses bara på två ställen på jorden.
Båda runt mänskliga bosättningar där det finns färre rovdjur…
…så bytesdjur kan slappna av lite…
…i sällskap av nyfunna vänner.
När djur anpassar sig till den moderna världen…
…ger det upphov till några av de mest produktiva
…och effektiva partnerskapen av alla.
Flasknosdelfiner
använder mycket sofistikerade tekniker för att fånga sitt byte.
Men vissa har tagit jakten till en helt ny nivå…
…genom att slå sig samman…
…med ett annat intelligent djur.
Lokala fiskare i Laguna, Brasilien, vet att mellan maj och juni
svämmar dessa flodmynningar över av multfiskar…
…men det är för grumligt för att se dem…
…om man inte ser i ljud.
Ekolokalisering är ett ekolodssystem som kan upptäcka storlek,
hastighet och avstånd till bytesdjur.
Delfinerna använder det för att hitta multfiskarna…
…och sedan vallar de dem tillsammans.
Men fiskstim är mycket svåra att rikta in sig på.
Med en snärt från sin stjärtfena…
…gör de ett distinkt dyk…
…som skapar en smäll som signalerar till sina fiskarvänner…
…"Det är dags att kasta nät."
Det hjälper människor att få fångst efter fångst.
Där de annars hade fiskat i blindo
Det hjälper delfinerna också.
När näten kastas…
…får multfiskarna panik…
…lämnar gruppen…
…och sprider ut sig…
…rakt mot de väntade delfinerna.
Alla får magen full av fisk.
Det är det perfekta partnerskapet.
Strategiskt…
…genialt…
…där två intelligenta arter slår sig samman för att lyckas.
Det finns fortfarande mycket att utforska i vår värld.
Och ännu märkligare relationer att upptäcka.
Det visar sig att en av de mest överraskande allianserna på jorden…
…har gömt sig precis under våra fötter.
Träd lever ett hemligt socialt liv.
Djupt under jorden…
…äger ett livligt samtal rum.
Träden pratar…
…genom ett nyupptäckt socialt nätverk…
…känt som skogens nätverk.
Svampar bildar ett nät av hårliknande trådar…
…separerar sockerarter från trädrötter…
…och i gengäld…
…förser de trädet med mineraler de suger ur jorden.
Och detta underjordiska förhållande
tillåter något ännu mer oväntat att ske.
När träden väl är sammankopplade…
…kan de utbyta information…
…viktiga varningar för torka och sjukdomar.
Denna douglastall har stått i decennier.
Men nu är den i fara.
En skalbagge har en dödlig plan…
…att skapa en armé…
…och döda trädet.
Genom att sända ut kemiska och elektriska signaler
varnar granen sina grannar att producera defensiva gifter.
Men det kan vara för sent att rädda sig själv.
Det ärtstora skadedjuret avger ett feromon…
…som kan besegla granens öde.
Det ber om förstärkning…
…och kallar på en massinvasion.
Skalbaggar…
…anländer…
…parar sig…
…och bosätter sig.
Sedan äter deras ungar trädet levande.
Denna mäktiga tall kommer att dö inom några veckor.
Men i en osjälvisk sista handling…
…avleder den döende jätten sockerarter till sina rötter…
…så dessa viktiga förnödenheter kan delas via skogens nätverk.
Genom att göra detta hjälper den grannar och avkommor
att bli starkare.
När ett liv ebbar ut…
…blir resten av skogen
bättre förberedd på att slåss för dess framtid.
Vi utforskar fortfarande kraften i kopplingen
mellan träd och svampar.
Men det står redan klart…
…att detta djupt rotade förhållande är grundläggande för allt liv på jorden.
Det sägs att i naturen överlever bara de starkaste.
Men när samarbete…
…och kommunikation…
…förenar djur och växter…
…och superkrafter kombineras…
…kan även de mest utsatta bli omöjliga att stoppa.
Om du tror du känner naturen…
…tänk om.
Undertexter: Camilla Holm