Lépj be egy észlelésen túli világba!
Egy elképesztő állatokkal teli világba,
melyek rejtett képességekkel és kifinomult érzékszervekkel bírnak.
Ha azt hiszed, ismered a természetet…
gondold újra!
TERMÉSZET/FELETTI
Kiszámíthatatlan világunkban…
BENEDICT CUMBERBATCH NARRÁLÁSÁBAN
…az állatok mindent megtesznek, hogy biztonságban tudhassák családjukat.
De jó szülőnek lenni nagy felelősséggel jár.
Erre a hím afrikai levéljáróra maradt a fiókák felvigyázása.
Négy héten át ő ügyelt a tojásokra…
és két nappal ezelőtti kikelésük óta a szárnyai alá is vette őket.
A kicsik a kifejlett példányok gyufaszálnyi másaiként jönnek a világra.
Emellett meglepően önállóak.
Apjukhoz hasonlóan nagy, szétterjedt karmos ujjaik eloszlatják súlyukat
a különböző felületeken…
így majdnem olyan, mintha a vízen járnának.
Messzire vándorolnak a tavirózsamezőkön…
legyek után kutatva.
Az apuka vékony határvonalon táncol aközött, hogy hagyja békében
növekedni utódjait, vagy hogy szemmel tartsa őket.
Ugyan már önellátók, de naivak a veszélyekre.
Csak minden negyedik példány éli meg a felnőttkort.
Polarizált látásuknak köszönhetően a lármás rétisasok átlátnak a vízről
visszaverődő ragyogáson, és a mozgásra is rá tudnak fókuszálni.
A levéljárók megérzik a veszélyt, felnyalábolják a kicsiket, és elbújnak.
Azonban a fiókák ezúttal túlságosan szét vannak szóródva.
Emiatt az apuka útjára bocsát egy titkos riasztást,
ami egy hihetetlen ragadozóellenes ösztönt aktivizál.
A fiókák megdermednek.
Az apuka csak abban reménykedhet, hogy nyugton is maradnak.
Miután elmúlt a veszély, megy, és összeszedi őket.
De az egyik fióka még mindig hiányzik.
Továbbra is meg van dermedve.
A csőrén lévő lyukacskák légzőcsőként funkcionálnak, melyek segítik a légzését.
Mivel azonban a víz alatt van, nem hallja apja hívását.
Minél tovább keresgél, annál jobban felhívja magára a figyelmet.
A krokodilok hiperérzékeny bőrükkel érzékelik a rezgéseket.
A hatalmas lábak komoly következményekkel járnak.
Az apuka most már elég közel van, hogy a fióka meghallja…
és elkezdjen közeledni hozzá.
Végre
mind együtt vannak
apu óvó közelében.
Mikor az állatok bevállalják az utódok felnevelésének terhét,
elképesztő képességeket kell mozgósítani, hogy a picik biztonságban növekedhessenek.
VÉRVONALAK
Az anyukák elmennek a végletekig, hogy biztosítsák csemetéik számára
a biztonságos startot az életben.
Az óriás dél-amerikai folyami teknős a tojásrakáshoz tökéletes part után kutat.
A probléma, hogy ezek mindössze két hónapig léteznek a száraz időszakban…
a komplex vízhálózatok rengetegében.
A víz túl zavaros ahhoz, hogy a teknős utat leljen benne…
ám ez az anyuka elkötelezett.
Rácsatlakozik egy elképesztő, rejtett kommunikációs hálózatra.
Más teknősök alig hallható jelzései felé navigálja magát.
Egyre hangosodnak…
és sokasodnak.
A teknős anyukák egy majdnem 4000 négyzetkilométeres területről
sereglenek össze.
Negyvenezer példány.
Hősnőnk a többiekhez hasonlóan mindent megtesz, hogy kikeljenek tojásai
az esők beálltáig.
Ha túl korán rakja le a tojásokat, a kicsik a forró homokban ragadnak majd.
Ha túl későn rakja le őket, az emelkedő vízszint magával temeti a tojásokat.
Egy nemrég tett felfedezés rávilágított, hogy ezek a teknősök
rendkívüli módon megjósolják a jövőt.
Kollektív intelligenciájuk segít a tojásrakás idejének meghatározásában.
Nyolc különböző jelzéssel addig tárgyalják a nedvesség, a hőmérséklet
és a vízállás témakörét…
míg egyetértésre nem jutnak.
Eljött az idő.
Hősnőnk a többiektől származó iránymutatás alapján választ helyet
a part kellős közepén.
Azzal, hogy együtt kotlanak,
a lehető legnagyobbra növelik utódjaik számára
a következő két hónapban való túlélés esélyeit.
Amíg a tojások a homokban pihennek…
odafenn gyülekeznek az esőfelhők.
Csakúgy, mint anyja, ez az újszülött teknős is csacsog.
És nincs egyedül.
Több ezer fészeklakó vesz részt a diskurzusban.
Együtt döntik el, mikor jön el a megfelelő idő a felszínre emelkedésre.
A nedves homokból ugyan könnyű kiásnia magát…
de a kisteknős veszélyes világba érkezik.
Némelyikük sosem ér el a folyóig.
De az anyukák kollektív erőfeszítéseinek hála biztosítva van a kicsik
számbeli fölénye.
A tömegben megbújva
tartják a kapcsolatot.
Akik elöl menetelnek, bátorítják a többieket.
Hősünk pedig, pont úgy, mint anyja, társai útmutatására hagyatkozva…
sikerrel célba ér.
Most biztonságba kell úsznia.
Elképesztő módon most is van valaki, aki mutatja számára az utat.
Az anyukája.
Az összes teknős anyuka itt várt az utódokra.
Mikor meghallják kicsinyjeiket, megszólítják őket,
és magukkal viszik őket a mélyvízbe.
Ez a közelmúltbéli felfedezés az első bizonyítéka annak, hogy a teknősszülők
a kikelésük után is segítik csemetéiket.
Számos állat számára…
a szupererővel megspékelt szülőség már jóval a születés előtt megkezdődik.
A méhben egy elképesztő élet növekedik.
Négy hónapos, és kevesebb mint 28 gramm.
Mielőtt megszületik, az afrikai elefántnak 6000-szeresére kell növelnie tömegét.
Elvégre nem neki kell megbirkóznia a súllyal járó nehézségekkel.
Az elefántanyukák az emlősvilág leghosszabb terhességének elszenvedői.
Majdnem két évig kell hordoznia kicsinyét…
biztosítva növekedését…
az extrém időjárási körülmények…
és a halálos ellenségek között is.
De nem egyedül kell megállnia a helyét.
Csordája a támasza…
csakúgy, mint az övé.
Tizenkét méhben töltött hónap után a fülek és a hallás még fejlődőfélben vannak.
De a kicsi már hallgatózik…
a lábával.
A lábujjaiban és a sarkában lévő különleges sejtek felveszik a csorda
kommunikációjának rezgéseit.
Kezdi megtanulni anyja…
és hatalmas családja felismerését.
A kommunikáción és kooperáción keresztül az elefántok erős kapcsolatokat
és a túléléshez elengedhetetlen közösségi hálókat formálnak.
Azonban a csordán belüli élet megértése páratlan intelligenciát igényel.
Húsz hónapos korában még mindig időre van szüksége, hogy kifejlessze
a szárazföldi állatok közt legnagyobbnak számító agyát.
Ezért az anyuka meghosszabbítja terhességét további két hónappal azáltal,
hogy fenntartja a méhbe érkező hormonok áramlását…
egészen addig, míg a pici készen nem áll, hogy meglássa a napvilágot.
Az újszülött szeme még nem funkcionál 100%-ig.
Anyu alacsony frekvenciájú szólamai kellemesen ismerősek a számára.
A többi nőstény morajló hangja pedig megnyugtatja őt…
és a temporális mirigyeikből származó feromonok izgalmukról tanúskodnak.
Ám nincs sok idő az ünneplésre.
Az újszülött illata gyorsan terjed a reggeli levegőben.
Míg a többi nőstény sár alá temeti a méhlepényt, hogy elfedjék a szagot…
addig az anyuka tejjel ösztönzi csemetéjét a talpra álláshoz.
Mielőtt azonban táplálkozhatna, indulniuk kell.
Sebezhető elefántokra specializálódott oroszlánfalkák ólálkodnak a környéken…
de fokozatosan felhevülő világunkban
az újszülött számára a dehidratáció jelenti a legnagyobb veszélyt.
Az esőzések elmaradtak az idén.
Az egész család egyesített erejére szükség lesz a víz megtalálásához…
a szülői készségek pedig közvetlenül járulnak hozzá a kicsi túléléséhez.
Nem minden állat marad megvédelmezni utódjait.
Ehelyett távollétükben védelmezik őket szuperképességeikkel.
Az ecuadori felhőerdő mélyén egy körömnyi ördögbéka
azzal van elfoglalva, hogy medencécskéket találjon öt ebihalának.
Már csak egyre van szüksége.
Egy különleges folyadékot termel, melyben ebihalai kedvükre úszkálhatnak.
Ezt követően elképesztő szaglásával állóvizet keres…
ami azonban ott van fenn… a magasban.
Ez a bromélia a fa lombkoronáján foglal helyet.
Víz kinyerésre alkalmas termőföld híján magának gyűjti össze a vizet.
Azonban a tökéletes babakádért…
az apró békának szédítő magasságba kell másznia.
Elhelyezi az ebihalat új otthonában.
Számára azonban nincs maradás.
Magának élelmet a talaj mentén talál,
így kiszolgáltatva hagyja kicsinyét a broméliákon vadászó ragadozók számára.
De anyunak van egy terve!
Az avarrétegben…
apró, mérgező hangyákat falatozik…
melyek bár nem túl táplálóak…
de az ügyes béka a hangyatoxinokat képes egy még hatásosabb vegyületté formálni…
mely halálossá teszi a bőrfelületét.
Tulajdonképpen egy kémiai védőköpenybe burkolózott…
melyet át kell örökítenie utódjaira is.
Minden babakádban…
megtermékenyítetlen ikrákat hagy…
melyek duzzadnak a neurotoxinoktól.
Mikor az ebihal belakmározik…
felszabadulnak az ikrában lévő mérgek…
melyek ellepik a babakádat.
A vándorpók ízlelésre képes lábai segítségével cserkészi be a zsákmányt.
Azonban a babakád vize túl mérgező a számára.
A következő két hónapban ez a helikopteranyuka
további mérgező ikrákat hagy kicsinyeinél.
Ezzel biztosítva, hogy olyan mérgező kis ördögfiókák legyenek belőlük…
mint amilyen ő is.
Mikor az utódok felnevelése hosszadalmasabb folyamat…
az még elképesztőbb szülői képességeket igényel.
Hat kölyök jó nagy kihívás, pláne egy tapasztalatlan anyukának.
Ám ez a gepárd valóságos szuperanyukák leszármazottja,
akik hatalmas almokat neveltek fel.
Az afrikai szavannán egy ekkora család sikeres védelme
különleges képességekért kiált.
Majdnem mindennap vadásznia kell.
Hogy élelmet találjon, egy észlelésen túli világba merészkedik.
Az impalák szagnyomokat hagynak patáikkal, hogy összefogják csordájukat.
Azaz a gepárd könnyen rájuk talál kifinomult szaglásával.
De valaki a gepárdcsaládot is követi.
Hatalmas fenevadak vadásznak a gepárdkölykökre.
Ezért hogy eltűntesse családja nyomait, az anyuka valami elképesztőt tesz:
a kénvegyületek étrendjéből való eltávolításával
a vizeletét is szagtalanná teszi…
ezzel ellehetetlenítve a megtalálásukat.
Hat kölyök komoly hátrányt jelent egy lopakodó ragadozónak…
de ő mégis előnyt tud kovácsolni abból, hogy nappal vadászik.
A ragadozók többsége ilyenkor pihen…
ezért biztonságban maga mögött hagyhatja kölykeit…
hogy vadászni indulhasson.
Foltos bundájának, a bozótosnak és a fényviszonyoknak hála szinte észrevétlen,
így könnyen megközelítheti a célpontot.
De az utolsó métereket…
nyílt terepen kell megtennie.
Ezért még egyszer utoljára az előnyére fordítja a hőséget.
Oldalirányban elhelyezkedő szeme széles látókört biztosít az impalának…
de mélységészlelésük emiatt szegényes.
A hőköd láthatatlanná tévő köpenyként viselkedik…
lehetővé téve a gepárdnak…
hogy egyre közelebb és közelebb merészkedjen…
míg készen nem áll a támadásra.
Kilencvenhatra gyorsul alig három másodperc alatt.
Végre lakoma az egész családnak!
Gyors étkezésre ösztönzi kicsinyeit, mivel tudja, szorít az idő:
ahogy a vér az oxigénnel keveredik,
az erős illatot magával hordja a szél.
Szerencsére az anyuka mindig előrelátó…
így náluk a lépéselőny.
Teli a has, és az egész család biztonságban van.
Anyu végre pihenhet.
De nem sokáig.
Egy éve van, hogy felkészítse a kölyköket az önállóságra:
a szülők feladata ugyanis, hogy előkészítsék a fészekelhagyást.
Chicago betondzsungelje nem éppen alkalmas a gyereknevelésre…
kivéve, ha szuperképességekkel rendelkezünk.
A vándorsólyom számára a Szeles Város sok kiaknáznivalót rejt.
A Chicago belvárosából érkező légáramlatok láthatatlan hálózatát
ez az anyuka képes az előnyére fordítani.
Mikor a nap felhevíti a kátrányt és a betont,
termálenergia szabadul fel…
mely segít a sólyomnak a város felé emelkedni…
hogy onnan… alábukhasson.
Négyszáz kilométer per órával száguld.
Ha pedig a préda épületek mögött bujkál…
akkor az azok között süvítő levegőt futóáramlatként meglovagolva…
növeli horizontális sebességét.
Így övé a meglepetés ereje.
A városban öldökölve több csemetét fel tud nevelni, mint „vidéki” rokonai.
Az elmúlt öt hétben három fiókája is jó erőre kapott…
hála annak, hogy képes ellátni őket…
a szuperapuka segítségével.
Felosztják egymás közt a felvigyázás és a vadászat feladatköreit.
Most a picik repülni készülnek.
Nyolc hét múlva pedig készen kell állniuk az önellátásra.
Az erre való előkészület lesz majd a szülők számára a legnagyobb kihívás.
Szóval amíg apu vadászik…
addig anyu oktatni kezdi őket a repülés fortélyaira.
A város fölötti száguldozás speciális képességeket igényel.
Arra tanítja őket, miként közlekedjenek ezen a komplex, légi sugárúton.
Így hát bemutatót tart.
Újra…
és újra…
és újra.
A fiókák addig gyakorolják a látottakat…
míg végül…
készen állnak…
hogy a levegőbe emelkedjenek.
Most, hogy szárnyra kaptak…
ideje a komolyabb légi akrobatikának.
Apura most az a feladat hárul, hogy magasabb szintre emelje a tanultakat.
A zsákmány elengedésével megtanítja nekik, hogy a gravitáció kihasználásával
és testalak-változtatással miként szánthatják végig a levegőt úgy…
hogy növeljék sebességüket.
Most anyu emeli a tétet a zsákmány továbbadásának bemutatásával.
Létfontosságú lecke a gyorsan repülő préda leterítésének elsajátításában.
Nincs madár, ami ennyi időt szán az utódok tanítására.
A nagy befektetés viszont nagy jutalommal jár.
Néhány hónap alatt szupervadászok új generációja készül fel
a nagy és ijesztő városban való cirkálásra.
Ezen a korallzátonyon
van egy állat, ami soha nem engedi el utódját.
Ez a tengeri szivacs otthont ad egy ostoroscsápú garnélarák királynőnek…
illetve 300 tagú kolóniájának.
A garnélarákok rizsszemméretűek.
A királynő teljesen az irányítása alá vonta őket:
egy vegyületet bocsát ki,
ami megakadályozza nőstény leszármazottjait a reprodukcióban.
Emiatt engedelmes munkásokká válnak.
Szüntelenül tisztítják a szivacskastélyt, és karbantartják annak átjáróit.
De nem mindenki osztozik ezen a sorson.
Bizonyos példányok katonákká fejlődnek,
és túlméretezett ollóikkal védelmezik élőhelyüket.
A tengericsillagok szivacsokra vadásznak,
azaz veszélyt jelentenek a garnélák élőhelyére.
Bár a csillag vagy ezerszer nagyobb náluk…
a garnélarákok összefognak az ellenség ellen.
De amíg a katonák elöl gyülekeznek, nagy veszély leselkedik rájuk hátulról:
egy soksertéjű gyűrűsféreg,
ami formájának köszönhetően egészen a kolónia szívéig hatolhat.
És nem szivacsot eszik.
Állkapcsa elsősorban garnélaaprításra alkalmas.
A munkások képtelenek ellenállni neki.
Erősítést azonban hívnak.
A katonák megérkeznek, és bevetik leghatásosabb fegyverüket.
Annyira gyorsan csattogtatják ollóikat, hogy a víz elpárolog,
és buborék keletkezik.
Mikor az óceán nyomásának hatására a buborék felrobban…
a víz majdnem 4000 fokosra hevül…
és egy lökéshullám indul útjára…
ami meghátrálásra kényszeríti a gyűrűsférget.
A támadó azonban súlyos kárt okozott:
a királynő halott.
Mivel ezzel megszűnt alattvalói feletti irányítása, verseny indul.
A kémiai bódítószer nélkül a munkások átalakulnak.
A rivalizálás győztese lesz az,
aki majd irányítani fogja testvéreit.
A vérvonal tovább él.
A családok akkor a legerősebbek, ha összetartanak.
De erre nem mindig van lehetőség.
A vízkeresés annyira kétségbeesetté válik,
hogy szétszakítja ezt a családot.
Az elefántok 32 kilométert tesznek meg naponta…
de vannak példányok, melyek lemaradoznak.
Ami egy kifejlett példánynak egy lépés,
a borjúnak hat lépés.
A csorda nem állhat meg…
de az anyuka sem hagyhatja maga mögött kicsinyét.
A 38 fokos hőségben…
kimerültek…
és közel kerültek a kiszáradáshoz.
Azaz a halálhoz.
A hűvös föld kiásásával enyhítheti utódja szenvedését.
Ezzel időt nyer…
hogy aktiválja legerősebb szuperképességét.
Előrehelyezi súlypontját, hogy feje egy vonalban legyen elülső lábával…
hátsó lábát pedig kinyújtja, hogy teljesen szétterüljön a földön.
Ezután pedig valami bámulatosat tesz.
Megérzi a családját…
öt kilométer távolságból.
Ormányuk segítségével csökkentik a jelzésük frekvenciáját…
és rezgéseket továbbítanak a földön keresztül.
Az anyuka lábában található érzékeny sejtek felveszik a hangot,
és a koponyáján keresztül a füléig juttatják azt.
Pozíciója változtatásával dekódolja az üzenet irányát…
és jelentését.
A családtagjaik sürgetik őket.
Csemetéje már nem bírja sokáig…
de az anyuka elszánt.
Tudja, hogy családtagjaik jó okkal hívják őket.
Az előbb bemutatott képességükkel meghallottak valami egészen elképesztőt.
A viharok szintén alacsony frekvenciájú infrahangokat generálnak.
Az elefántok akár 160 kilométeres távolságból is észlelik őket.
Fülüket a föld felé fordítva…
a csorda a vihar forrásához megy.
Éhesek és gyengék…
de az életmentő víz ígérete hajtja őket.
Míg végül…
elérik azt.
Ahogy a reményteli üzenet terjed soraik közt…
egyre több elefánt érkezik.
Míg végül az egész kiterjedt család újra egyesül.
Legalábbis majdnem.
Az apróság továbbra is szenved.
Ám anyukája nem hagyta el az oldalát…
és már nagyon közel a cél.
Mikor egy család összetart
és egy entitásként kommunikál, illetve összedolgozik…
akkor még a legkisebbeknek is jó esélyük van a túlélésre.
A vérvonal továbbvitele az élet legfőbb célja.
Mindenki együttes szupererejére szükség van, hogy megóvják a családot…
és biztosítsák a jövőjét
csodálatos állatok újabb generációjának.
Ha azt hiszed, ismered a természetet…
gondold újra!
A feliratot fordította: Nagy Borús Levente