Träd in i en värld precis bortom din uppfattning.
En värld av extraordinära djur…
med dolda krafter och supersinnen.
Om du tror du känner naturen…
…tänk om.
Det är slaget du inte ser komma…
BERÄTTARRÖST: BENEDICT CUMBERBATCH
…som tar hårdast.
Korallreven svämmar över av rovdjur.
Ibland lönar det sig att gömma sig mitt bland dem.
Att smälta in i bakgrunden är naturligt för stenfisken.
Snyggt utseende…
…inte direkt.
Oavsett, när det hettar till i ett korallrev
slår skicklighet skönhet varje gång…
…och den vilseledande stenfisken…
…har många dolda talanger.
Tretton taggar på dess ryggfena, försedda med det mest dödliga giftet
hos någon fisk…
…skyddar den från attacker.
Men ändå…
…väljer den att gömma sig.
Den begraver sig själv i sanden i ett trolleritrick så effektivt…
…att det är skrämmande.
Stenfisken är nästan omöjlig att se…
…och att undvika.
Med en av djurrikets snabbaste rörelser
skapar den ett oundvikligt sugfält.
Borta på 16 millisekunder.
Oavsett rovdjur eller byte, när livet hänger på en skör tråd,
kan bara de mest potenta superkrafterna rädda en.
ÄTA ELLER ÄTAS
Den växthusliknande miljön i Costa Ricas regnskog
är bränsle till en intensiv evolutionär kapprustning
mellan jägare och jagad.
När bytesdjur blir bättre på att fly…
…blir rovdjuren ännu dödligare.
Motmoter har smak för reptiler.
Dessa visuella jägare söker efter byten med en skarp syn
starkt anpassad till rörelse.
Så den här anolisödlan gör bäst i att ta det försiktigt.
När hon stannar
kan motmoten inte se henne…
…men hon kan se honom.
Hennes syn har också speciella egenskaper.
Ögon på sidan av huvudet ger nära 360 graders övervakning…
…och de är känsliga för det ultravioletta spektrumet…
…som förstärker kontrasten och färgen i motmotens fjäderdräkt.
Men hon kan inte stå still för evigt.
Hon behöver också äta.
Så när motmoten tittar bort…
…rör sig ödlan…
…bara lite.
Här finns inget att se.
Det är som att de leker rött ljus, grönt ljus…
…men här är det ingen lek.
Ett felaktigt steg…
…kan vara dödligt.
När motmoten närmar sig rör sig ödlan precis ur räckhåll.
Men nu finns det ingenstans att fly.
Motmoten är ett rovdjur som kan vänta.
En ödla kan minsann inte hålla sig under vatten för alltid.
Men det här är uppenbarligen ingen vanlig ödla.
Hon har en otrolig flyktstrategi så nyupptäckt
att den inte filmats förrän nu.
När hon hamnar under vatten
går små bubblor samman, som fångats mellan vattenavvisande fjäll
och rör sig mot hennes huvud.
En hemlig dykutrustning…
…som låter henne andas under vatten.
Denna geniala ödla kan stanna under vatten i över 18 minuter.
Tillräckligt länge för att även den mest tålmodiga motmot ska ge sig.
Och den lilla ödlan kan sluta som segrare.
De flesta jakter är inte lyckade.
Även rovdjur med mest superkrafter kämpar för att lyckas med fångsten.
Inrotade köttätare har en diet bestående av 70 procent kött.
Den här är den största som finns på jorden…
…och ett av de få djur som är känt för att aktivt jaga människor.
Men isbjörnens favoritbyte…
…är sälar.
För att överleva ett liv under fryspunkten måste hon äta fler än 50 per år.
Men att fånga dem är svårt, även för en specialiserad säljägare.
Genom att ha svansen mot vinden använder sälen sitt luktsinne
för att upptäcka rovdjur som närmar sig bakifrån
samtidigt som den håller utkik efter attacker framifrån.
UV-förstärkt syn
hjälper dem att se igenom björnens snövita förklädnad,
och en smart säl har alltid en nödutgång i närheten.
Här ute krävs mer än robust styrka för att lyckas med att döda.
Med färre än fem sälar på varje kvadratkilometer
är det en utmaning att hitta dem.
Och nu finns det mindre havsis på grund av klimatförändringarna.
Hennes jakt efter mat är ännu svårare.
Lyckligtvis har hon ett extraordinärt supersinne på sin sida.
Hennes luktsinne,
den kraftfullaste nosen i hela djurriket.
Hon kan till och med känna lukten av en säl under isen.
På över en kilometers avstånd känner hon en doft som kommer med vinden.
Med sitt byte i sikte…
…i antågande medvinds…
…närmar hon sig.
Att säkra tillräckligt med mat bara för att överleva är svårt nog.
Att försörja en växande familj är ännu svårare.
Endast en tredjedel av ungarna når sitt andra år.
Att uppfostra nästa generation jägare kan vara en obeveklig strävan,
speciellt i extrema miljöer.
Det är en värld där det handlar om att äta eller ätas…
…i Arizonas öknen.
Den här tuppgökspappan är sliten av att hitta mat åt tre glupska ungar.
En måltid är levererad och han går genast vidare till nästa.
Han ränner omkring i 40 kilometer i timmen
och jagar i stort sett allt han kan lägga näbben på.
Men varje gång pappa ger sig av
är hans bo blottat.
Sjuttio procent av ungarna bli tagna av rovdjur.
En trynsnok känner doftmolekyler på varje spets av sin kluvna tunga…
och känner av i stereo för att avgöra den exakta riktningen till sitt byte.
Ännu en måltid säkrad och pappa rör sig hemåt…
…precis i tid.
Med blixtsnabba reaktioner…
…och en vass näbb på fem centimeter…
…är tuppgökar kända som "ormdödare" av en bra anledning.
Pappa förvandlade precis fara till middag.
Men den här ormen luktar inte så aptitligt.
Tuppgökar är inte kräsna,
men när det kommer till ruttet kött står de hellre över.
Hans ungar är åtminstone trygga.
Eller är de?
En zombieuppståndelse
eller bara någon som spelade död för att rädda sitt skinn?
Trynsnoken kan till och med avge en lukt likt ett ruttnande kadaver…
…för att fejka sin egen död…
…så han kan leva ännu en dag.
Några försvarsmekanismer är så extraordinära att de är fenomenala.
En flock starar
rör sig som en fascinerande superorganism.
Exakt hur och varför de gör dessa otroliga mönster på himlen
har förblivit ett mysterium.
Men de senaste upptäckterna avslöjar att kraften bakom sådan skönhet
är förstörelse.
Lokala pilgrimsfalkar vet att under den europeiska vintern
flockas starar i miljoner.
Och på den öppna landsbygden är de sårbara för attacker.
Så i skymningen samlas de för trygghet genom antal.
Att flockas så här hjälper dem att gömma sig i gruppen
men det utgör lockande mål.
Lågt flygande för att undvika upptäckt närmar sig pilgrimsfalken.
Sen rör den sig…
…högt ovanför flocken…
…vänder om och dyker.
Med nära aerodynamisk perfektion störtar den i 390 kilometer i timmen…
…vilket gör den till planetens snabbaste djur.
Starar når knappt 80 kilometer i timmen, men de har ett mer subtilt hemligt vapen.
Ett enda magiskt trick…
…där varje fågel spårar sina sex närmaste grannar.
En precis matchning av avstånd och hastighet.
Eftersom denna regel om sex multipliceras genom flocken…
…skapar det en slående uppvisning.
Varje vridning och vändning krusas genom formationen
i 19 meter i sekunden.
Förvirrande för ögat och svårt att förutse…
…nästan omöjligt att tränga igenom.
Falken kämpar för att fånga en individuell stare.
I horisontell flygning minskar dess hastighetsfördel avsevärt.
Starar bearbetar visuella signaler mycket snabbare än människor…
…och kontrar pilgrimsfalkens rörlighet med egen avancerad flygning.
Och tack vare otrolig synkronicitet
utmanövreras även planetens snabbaste rovdjur.
Åttio procent av tiden misslyckas falken.
Allt den kan göra är att se på denna spektakulära styrka i antal.
Geniala exempel på hur man undviker attack kan hittas överallt,
även i en trädgård på den engelska landsbygden.
Titta lite närmare, för predatorer finns även bland växterna.
En svärmares favoritmat är nektar…
…men hennes avkomma blir glupska tomatplantsmördare.
På bara tre veckor växer sig dessa mycket hungriga larver
sexton gånger större.
Nu i längd med ett finger och beväpnad med saxliknande underkäkar…
…kan en larv sluka en hel växt.
En armé av dem kommer att utrota hela skörden.
Men tomatplantor har ett osynligt försvar.
Skadade löv släpper ett luftburet nödanrop.
Flyktiga kemikalier som ber växterna intill
att förbereda sig för krig.
Denna uppmaning att rusta sig får närliggande blad att producera gifter…
…som gör dem oätliga.
Och eftersom dessa larver bara livnär sig på växter i tomatfamiljen
börjar de svälta.
En ny upptäckt avslöjar att denna berättelse har en hemsk twist.
När inget finns kvar att äta…
…börjar de äta varandra.
Kannibaliska larver…
…en grym metod för skadedjursbekämpning…
…när mördartomaterna slår tillbaka.
I naturen är vem som är dödligast
helt beroende på perspektiv.
Under en europeisk äng
vaknar en flimmernäbbmus precis upp
men det är ingen långsam start.
Hennes puls ökar till över tusen slag per minut.
Dags att gå upp, gå ut och jaga.
Med den snabbaste ämnesomsättningen hos alla däggdjur
måste denna frenetiska mördare konsumera sex gånger sin kroppsvikt dagligen,
annars svälter hon.
Tricket ligger i att hitta byten.
De där stora öronen hör faktiskt inte så bra
och med små nålstora prickar till ögon…
…jagar hon nästan blind.
Tack och lov har ett annat sinne superkrafter.
Näbbmöss känner sin värld med morrhåren.
Med en fjärdedel av hennes kroppslängd
använder hon dem till att skanna sin omgivning.
Hennes känsel är så skarp
att minsta vibration utlöser omedelbar attack.
Tjugofem millisekunder,
tolv gånger snabbare än ögat blinkar.
Och en liten larv är bara början,
när hennes mordvåg börjar.
Hon är det minsta däggdjuret på jorden, lika stor som en mandel.
Men inte mycket är utom hennes räckhåll.
Även en gräshoppa som är dubbelt så stor är en lovligt byte.
När utfodringsrundan är över är det dags att dra sig tillbaka
och ladda batterierna.
Efter en snabb tupplur på sju minuter…
…är denna glupska lilla våldsverkare på fri fot igen.
Ovanför samma europeiska ängar är ett annat litet rovdjur också på jakt.
En myotisfladdermus har så känslig hörsel
att den kan tjuvlyssna på insekter på 40 meters håll
för att avgöra riktning, storlek och formen på ett mål.
När fladdermusen patrullerar
leker alla insekter som rör sig eller gör ett ljud…
…med döden.
Men en vårtbitare har andra saker på sin lilla hjärna.
På sommarkvällar är ängen är full av hanar
och alla sjunger så högt de kan för att locka en partner.
Och den här hanen ska bestämt höras högre än sina rivaler.
Vårtbitare hör också rätt bra, med öron på benen.
Så han vet att fladdermusen är ovanför,
men ändå kommer han inte att tystas,
utan sänder ut sin sång lika högt som en borrmaskin.
När fladdermusen närmar sig…
…så höjer han volymen, istället för att hålla tyst.
Det verkar som önskan att para sig kan bli döden
för denna lilla vårtbitare.
Men en häpnadsväckande ny upptäckt avslöjar att hans attraktionskraft
också har kraft att stöta bort.
Han sjunger så högt att det gör ont i fladdermusens känsliga öron.
Vårtbitaren vänder fladdermusens superkraft till en svaghet
och skapar en 90 centimeters flygförbudszon runt omkring sig.
Och eftersom han inte är den enda som sjunger efter en partner
är hela ängen skyddad av en öronbedövande ljudfilt.
Det som driver bort fladdermöss,
gör vårtbitarhonor vilda.
Ju skränigare, desto bättre.
Ofta är det bästa försvaret…
…det bästa anfallet.
I Karibien hjälper det ett djur att rycka segern ur nederlagets käft.
På natten är det farligt att vara en liten fisk i ett stort rev.
Bara två centimeter lång måste banggaikardinalen undvika att hamna
på lejonfiskens meny.
Men han måste också äta middag.
Enorma ljuskänsliga ögon hjälper till att lokalisera små byten.
Musselkräftor, kräftdjur i storleken av ett sandkorn
borde utgöra en hanterbar måltid
Men han har varit för glupsk.
Musselkräftor lagrar en flyktig cocktail av kemikalier i deras kroppar.
Om de attackeras… blandas föreningarna och tänder en explosion av bioluminiscens
ljusare än en ficklampa…
…och lämnar en sådan dålig smak…
…att banggaikardinalen spottar ut den oskadd.
Musselkräftor lagrar tillräckligt av dessa kemikalier
att detonera tio gånger i rad.
Och detta kräftdjurs flyktplan är ännu mer briljant.
Blixten är så ljus att den inte bara förblindar…
…den bedrar också.
Den lämnar den stackars banggaikardinalen tillfälligt blind,
men lätt att få syn på.
I havet finns det alltid en större fisk.
Den ultimata jägaren…
…det mest utbredda rovdjuret av alla…
…i varje hörn av varje hav anpassar späckhuggare sin jaktteknik
på extraordinära sätt.
I arktiska fjordar bedövar de fiskar med sina fenor
och plockar bort dem från sina stim.
I det öppna havet använder de kombinerad kraft
för att jaga blåvalar, det största djuret som någonsin levt.
Men de mest imponerande späckhuggarna av alla
finns här.
Halvön Valdez i Patagonien patrulleras av en grupp
med en så svår och farlig jaktteknik
att den tar år att lära sig.
Det är matriarkens uppgift att överföra sina hemligheter till nya generationer.
Resten av familjen lär sig av de fyra decennierna av jakterfarenhet
från detta rutinerade proffs.
Varje vår kommer sjölejon för att para sig på dessa patagoniska stränder.
Och unga kutar lär sig simma i det grunda vattnet,
utom räckhåll för jägarna.
Nästan.
Matriarken lär sin familj hur man riktar in sig mot dem.
Hon följer samma rutt nästan varje dag och guidar sin grupp
på en kurs längs kustlinjen.
Med beundransvärd hjärnkraft och kommunikationsförmåga
pekar hon ut landmärken för sin familj.
Det hjälper ungdomarna att skapa en mental karta över de bästa jaktstränderna.
Längs vägen lär hon dem också hur man tar sig bortom sin komfortzon.
Innan en späckhuggare kan börja fånga sina byten
måste de först lära sig hur man arbetar på grunt vatten.
Men risken att stranda är verklig.
En sex ton tung späckhuggare krossas snabbt under sin egen vikt,
men om de kämpar för att nå vatten
är matriarken vid deras sida för att hjälpa dem tillbaka till havet.
Ändå är späckhuggare redo att börja jaga på riktigt
först efter sex långa år.
Mästaren i arbete.
När matriarken närmar sig jaktstranden slutar hon vokalisera.
Hon lyssnar.
Hon vet exakt när och var man ska slå till.
Högvatten…
…en brant strand…
…och runda småstenar som hjälper henne rulla tillbaka i havet…
…med många intet ont anande byten.
Hon väntar tills kutarna är i rätt läge.
Mitt bland vågorna…
…för grunt för att simma i säkerhet…
…för turbulent för att se henne komma.
Dessa överkurser i jaktperfektion
är avgörande för att hon ska föra vidare sina färdigheter.
Så när de är redo att jaga på riktigt är nästa generation
fullt förberedd för kampen mellan rovdjur och byte.
Livet är ett uppdrag.
Det huvudsakliga målet: överlevnad.
Djur har utvecklat hemliga vapen…
…och dolda färdigheter…
…för att överlista sina fiender.
Så i dessa ögonblick på liv eller död…
…krävs de mest extraordinära superkrafterna för att segra.
Om du tror du känner naturen…
…tänk om.
Undertexter: Camilla Holm