Astu maailmaan,
jota et yleensä pääse näkemään.
Tutustu uskomattomiin eläimiin,
joilla on salaisia kykyjä ja tarkkoja aisteja.
Jos uskot tietäväsi kaiken luonnosta,
saatat erehtyä.
Kilpailuntäyteisessä maailmassa voi olla vaikeaa -
SELOSTAJA: BENEDICT CUMBERBATCH
erottaa ystävä vihollisesta.
Kalaharin autiomaa.
Täällä paahtava aurinko -
pakottaa osan maukkaimmista ja sisukkaimmista olioista -
piiloutumaan maan alle.
Vain kaikista taitavimmat saalistajat pääsevät niihin käsiksi.
Nelisormimangustit haistavat parhaat saaliit maan alta.
Mutta kun pää on haudattuna hiekkaan,
kaivaessa kahdeksan tuntia päivässä,
ystävistä korkeissa paikossa on hyötyä.
Drongon laserin tarkka katse -
huomaa pienenkin ötökän sadan metrin etäisyydeltä.
Korkealta se voi huomata vihollisen yli kilometrin etäisyydeltä.
Kuten kuusikiloisen mangusteja syövän gasellikotkan.
Mangustit ymmärtävät, että tuo on drongojen kielellä:
"Vaara lähestyy taivaalta".
Kun luottoystävä -
antaa merkin,
mangustit tietävät, että on turvallista liikkua.
Ja ne palaavat hommiin.
Täysosuma.
Proteiinia ja vettä samassa myrkyllisessä paketissa.
Onneksi mangustit ovat asiantuntijoita skorpionien käsittelyssä.
Mutta tässä tarinassa on toinenkin piikki lihassa.
Hälytysäänet kuuluvat taas.
Mutta tällä kertaa -
kotkaa ei ole näkyvissä.
Drongo on valehtelija.
Se on ovela huijari,
joka käyttää hyväkseen mangustien kovaa työtä -
saadakseen ilmaisen lounaan.
Mutta huuda kotkaa liian monta kertaa -
ja mangustit alkavat ymmärtää jutun juonen.
Mutta tätä varoitusta ei voi jättää huomiotta.
Varoittaja on mangusti.
Vai onko?
Petollinen drongo -
on myös taitava matkimaan.
Se osaa imitoida 30 erilaista varoitushuutoa.
Ja kunhan se kertoo totuuden välillä,
mangustit eivät uskalla jättää sen varoituksia huomiotta.
Eläimet käyttävät uskomattomia kykyjä päihittääkseen kilpailijansa.
Mutta usein pahin vihollinen -
on se, ketä vähiten epäilisi.
KILPAILIJAT
Luonnossa konflikteja on joka puolella.
Itävaltalainen puisto voi vaikuttaa rauhalliselle,
mutta täällä asuu eläin, joka osaa aloittaa kilpailuja -
ja kääntää ne omaksi edukseen.
Tämä hamsterinaaras etsii parhainta mahdollista kumppania.
Täällä asuu tusina yleensä yksinelävää urosta.
Mutta sen sijaan, että se kävisi niiden luona -
naaras järjestää pienen kilpailun.
Naaras laulaa ultraäänistä seireenin lauluaan.
Sitä on hidastettu, jotta voimme kuulla sen.
Mutta jokainen uros 20 metrin säteellä -
kuulee naaraan kutsun selvästi.
Kisa on alkanut.
Nopeus on hyvä merkki.
Mutta kuinka valita kahdesta nopeimmasta.
Naaras erittää tuoksua.
Vahvaa afrodisiakaa.
Pienikin nuuhkaisu saa aikaan adrenaliinivyöryn -
uroksen veressä.
Testosteronitasot voivat nousta kymmenkertaisiksi -
muuttaen nämä pörröiset jyrsijät puolikiloisiksi palloiksi täynnä raivoa.
Tappelut voivat johtaa kuolemaan.
Eikä naaraan tarvitse kuin -
odottaa kilpailun lopputulosta.
Toinen on ajettu pois,
joten voittaja laittaa itsensä kuntoon -
ja sitten se on valmis tapaamaan kumppaninsa.
Mutta naaras on oikea voittaja.
Laittamalla urokset taistelemaan -
se varmistaa parhaan kumppanin.
Kilpailijan vastustaminen voi johtaa taisteluun,
joten jotkut olennot tekevät kaikkensa välttääkseen iskut.
Kalifornian suurissa ruskolevämetsissä -
asuu kädenkokoinen kala nimeltään neoclinus blanchardi.
Oudoilla pullottavilla silmillään -
se näkee panoraamanäkymän vaaroista ympärillään.
Monet saalistajat nappaisivat tällaisen pikkukalan mielellään,
joten sen täytyy piiloutua.
Kotilo on täydellinen piilopaikka.
Mutta sen on jo varannut -
kalifornian mustekala.
Piilopaikkoja tarvitsee niin monet, että niistä täytyy taistella.
Mutta paras ärsyttää jotain omankokoista.
Toinen neoclinus blanchardi.
Välttääkseen loukkaantumiset niillä on uskomaton tapa kohdata toisensa.
Niiden suut voivat aueta kolme kertaa leveämmiksi kuin niiden vartalo.
Tässä leuat loksauttavassa näytöksessä on vielä muutakin.
Meille näkymätön,
niiden kita on varustettu ultraviolettivaroituksella.
Se on salainen merkki voimasta,
jotta ne voivat selvittää, kuka on vahvempi -
ennen kuin kehenkään sattuu.
Häädetty, mutta ainakin kunnossa.
Nyt se on alttiina.
Samalla kun tunkeilija suojautuu muulta maailmalta.
Luonto voi vaikuttaa runsaalle,
mutta olipa kyseessä meri tai maa,
alueista ja ruoasta taistellaan.
Botswanan Okavangon suistossa -
hurja kilpailu laittaa lihansyöjän -
lihansyöjää vastaan.
Yksinäinen hyeena vastaan savannikoiralauma.
Se jätti klaaninsa etsiäkseen ruokaa laajemmalta alueelta.
Se voi vaikuttaa riskialttiille,
mutta niiden ällistyttävän vastustuskyvyn -
ja lähes yliluonnollisen selviytymiskyvyn avulla,
se on kaukana altavastaajasta.
Sen uskomaton hajuaisti paikantaa saaliin kolmen kilometrin päähän.
Lähes kaksi metriä korkea ja 650-kiloinen -
kafferipuhveli ruokkisi sen koko klaanin viikoksi.
Se ei pärjää puhvelille yksin.
Mutta kädellisten tasoisella älyllään, se voi lähestyä asiaa strategisemmin.
Se antaa kilpailijoiden kontrolloida tilannetta.
Yli kaksi kertaa suuremmat,
neljä kertaa painavammat -
leijonat ovat hyeenojen pahin vihollinen.
Saalistamalla laumassa ne ovat vielä vahvempia.
Kun puhvelit liikkuvat jopa 600 puhvelin laumoissa,
edes parhaiten aseistautuneet saalistajat eivät voi hyökätä.
Viisain saalistaja -
odottaa oikeaa hetkeä.
Ja yön saapuessa -
osat vaihtuvat.
Leijonilla on silmissään valoa heijastava kerros,
jonka avulla ne näkevät pimeässä kuusi kertaa ihmistä paremmin.
Ne näkevät maailman, jonka me näemme -
vain tarkalla yökameralla.
Viileässä yössä saalistajat ovat aktiivisempia.
Ne käyttävät pimeyttä peittämään hyökkäyksensä.
Myös hyeenoilla on hyvä yönäkö.
Sen avulla ne katselevat, kun leijonat tekevät kovan työn.
Nyt on aika toteuttaa suunnitelma.
Taisteluhuudon huutaminen maata kohti vahvistaa ääntä.
Ääni saavuttaa tarkat korvat jopa 10 kilometrin päähän -
ja saa hajaantuneen klaanin liikkeelle.
Odottaessaan apujoukkoja se pelaa aikaa.
Leijonien ahdistelu häiritsee niitä ja hidastaa syömistä.
Mutta sen täytyy varoa.
Leijona voi tappaa yhdellä iskulla.
Yksin ollessaan se on puolustuskannalla.
Mutta 20 klaanin jäsentä tukenaan,
sen on aika tehdä siirtonsa.
Hyeenat tekevät yhteistyötä leijoniakin paremmin.
Yhteistyöllä -
klaani väsyttää lauman.
Leijonat tietävät, milloin ne on lyöty.
Leuoilla, jotka murskaavat luut -
ja vatsoilla, jotka voivat sulattaa ne -
vain muutamassa tunnissa koko puhveli on syöty.
Mahat täynnä ja koko klaani taas yhdessä.
Ainakin tänään hyeenat ovat vahvoilla -
ikivanhassa lihansyöjien sodassa.
Toinen kilpailu on jatkunut jo miljoonia vuosia.
Siinä ajassa on ehtinyt kehittää salaisen aseen -
häätämään vahvemman vihollisen.
Kiinanherhiläinen -
on maailman suurin herhiläislaji.
viisi senttimetriä pitkä ja lihansyöjä.
Paljon pienempi, japanilainen mehiläinen, vaikuttaa puolustuskyvyttömälle -
herhiläistä vastaan.
Kuusimillinen pistin -
ja ulkonevat suuosat -
auttavat sitä tappamaan 40 mehiläistä minuutissa.
Mutta se ei ole mehiläisten perässä,
vaan niiden jälkeläisten.
Piilossa tämän puun sisässä -
on tuhansia toukkia,
joita suojelee 20 000 työläistä.
Siinä on liikaa yhdelle herhiläiselle.
Se merkkaa mehiläisten linnoituksen -
kemikaalisella merkillä.
Ne liikkuvat 100 kilometriä päivässä ruokaa etsiessään.
Heti kun lajitoveri lähettää merkin,
ne tietävät, että etsintä on ohi.
Vain tunneissa -
joukko näitä tappajaherhiläisiä voisi tuhota koko pesän.
Ulkoiset suojat murrettu.
Seuraavaksi -
lastenhuone.
Yhdyskunnan kohtalo on sinetöity.
Melkein.
Mehiläisillä on vielä yksi mahdollisuus selviytyä.
Kemikaalinen varoitus saa ne liikkumaan kuin yhtenä -
ja ympäröimään herhiläiset.
Sitten jokainen mehiläinen väristelee lentolihaksiaan.
Se tuottaa vain vähän lämpöä,
mutta yhdessä -
siitä tulee valtava voima.
Lämpökamerat näyttävät, kuinka lämpötila nousee.
Hohkaava mehiläispallo on tarkka ase.
Vain yksikin aste enemmän voisi tappaa mehiläiset.
Mutta 47 astetta -
on täydellinen lämpötila.
Herhiläiset keittyvät elävältä.
Molemmat puolet kärsivät,
mutta mehiläisten kyky tehdä yhteistyötä -
varmistaa, että yhdyskunnan elämä jatkuu.
Suuri lukumäärä tuo turvaa,
mutta se myös lisää kilpailua oman väen kesken.
Bass Rock Skotlannissa.
150 000 valkosuulaa -
pesivät yhdellä kalliolla,
joka on noin 2,5 neliökilometrin kokoinen.
Lintuperspektiivistä näyttää,
että siellä eletään harmoniassa.
Mutta se on vain illuusiota.
Jokainen pesä on kahden nokanmitan päässä toisistaan hyvästä syystä.
Se joka ylittää rajan -
paljastaa kytevät jännitteet.
Niiden nokat on tehty sukeltamiseen -
ja nappaamaan kalaa 100 km tuntivauhdista.
Ne ovat myös karmeita aseita.
Taistelut pesimätilasta voivat kestää jopa kaksi tuntia.
Ja niillä on hintansa.
Luonnossa rauha on veitsenterällä.
Ongelmia kytee aina -
pinnan alla.
Yrittäessään varmistaa sukunsa jatkamisen -
jotkut vajoavat uusiin syvyyksiin.
Tanganjikajärvi Tansaniassa -
on konfliktiherkkä alue.
Sinisuuhautojakoiras -
haluaa tehdä vaikutuksen naaraaseen.
Se esittää erityisen tanssin.
Naaras ei ehkä katso, mutta se on lumoutunut.
Vedenalainen Romeo erittää kaupan päälle lemmenjuomaa.
Feromonia, joka stimuloi naarasta -
ja joka myös kulkeutuu vedessä -
herättäen väärien olentojen huomion.
Paikallinen käkimonnien jengi.
Niiden nahka on täynnä makusilmuja,
jotka huomaavat pienenkin määrän feromonia.
Sen merkitys on selvä.
Sinisuuhautojat aikovat lisääntyä.
Naaraan laskiessa sata siemenen kokoista munaa -
on täydellinen hetki iskeä.
Käkimonnit syövät niin paljon munia kuin ehtivät.
Ja nyt ne kutevat.
Jättäen jälkeensä pieniä tikittäviä aikapommeja.
Sinisuuhautojanaaras kerää kaikki munat.
Se ei syö niitä.
Sillä on erikoinen kyky.
Jotkut superäidit -
kasvattavat jälkeläisensä suussaan.
Suu toimii liikkuvana lastenhuoneena ja pitää munat turvassa.
Mutta tämä sinisuuhautoja on kaapattu.
Katseelta piilossa sen suun sisässä -
sekalainen pesue alkaa kuoriutua.
Jotkut niistä kasvavat nopeammin kuin toiset.
Tietämätön sinisuuhautoja käyttää aikaa väärien jälkeläisten kasvattamiseen.
Tuplasti isommat, ahneet käkimonnin poikaset -
käyvät kiinni sinisuuhautojiin.
Ne nielaisevat sisarpuolensa -
pää edellä.
Kavalat käkimonnin poikaset kasvavat nopeasti.
Ne lähtevät yksin pitäen matalaa profiilia,
kunnes ne ovat valmiita toisen kalaemon saalistamiseen.
Ne jättävät sinisuuhautojan suojelemaan selvinneitä poikasiaan -
ja antamaan niille parhaat edellytykset selvitä tässä vaarallisessa maailmassa.
Italian Alppiniityillä asuu eräs vastasyntynyt olento,
joka vie vihollisen kanssa asumisen uudelle tasolle.
Tässä on urhea katkerosinisiiven toukka.
Vain kaksi viikkoa vanha -
ja vain riisinjyvän kokoinen.
Se on lähdössä yhdelle koko luomakunnan mahtavimmista seikkailuista.
Etsiessään ruokaa -
sen täytyy laskeutua maan alle,
jossa partioi härkämuurahaisten armottomat armeijat.
Ne voivat nujertaa tuhat kertaa niiden kokoisia saaliita.
Pieni toukka vaikuttaa helpolle kohteelle.
Varsinkin sellainen, joka erittää houkuttelevaa tuoksua -
ja ilmiantaa olinpaikkansa.
Viisi kertaa muita hyönteisiä herkemmillä tuntosarvillaan -
muurahainen on toukan perässä kuin vihikoira.
Toukka on helppo kantaa takaisin tukikohtaan,
missä muurahaiset valmistavat ruokaa jälkeläisilleen.
Mutta tämä toukka -
ei haise ruoalle.
Se tuoksuu sukulaiselle.
Syntynyt hämäämään.
Katkerosinisiiven toukan haju -
on niin samanlainen muurahaisten toukkien kanssa,
että ne kohtelevat sitä kuin omaansa.
Eikä siinä kaikki.
Parantaakseen valepukua -
toukka laulaa.
Se matkii yhdyskunnan tärkeimmän muurahaisen laulua.
Kuningattaren.
Se pakottaa tunnolliset työläiset huolehtimaan sen tarpeista -
ja unohtamaan omansa.
Yhdyskunnan suojellessa,
puhdistaessa ja ruokkiessa sitä -
röyhkeä perhosentoukka voi jatkaa esitystään -
kaksi pitkää vuotta.
Kun se on sata kertaa painavampi kuin tullessaan,
pikkutoukka on valmis näyttämään todellisen värinsä.
Kotelon sisässä -
toukkanahka irtoaa -
ja uudistuu.
Mutta kun toukka kehittyy perhoseksi,
se menettää suojaavan voimansa.
Se ei enää haise muurahaisentoukalle,
joten sen täytyy päästä ulos nopeasti.
Ennen kuin muurahaiset huomaavat tunkeilijan joukossaan.
Lopulta katkerosinisiipi on vapaa.
Miljardien vuosien aikana -
elävät olennot ovat kehittäneet hämmästyttäviä taitoja -
kilpaillakseen paikastaan planeetallamme.
Mutta uuden kilpailijan tulo kuvioihin -
muuttaa kaiken.
Brittiläisen Kolumbian rannikkoalueet -
ovat legendaarisen merihirviön koti.
Se on yksi planeettamme nopeimmin kasvavista eläimistä.
Se tuplaa painonsa kahden kuukauden välein äyriäisruokavaliollaan.
Jo ennen dinosaurusten aikakautta -
jättiläistursas -
on ollut haastamaton rapusaalistaja syvyyksissä.
Tähän asti.
Meillä on viekkaita tapoja saalistaa mereneläviä -
ilman, että tarvitsee mennä veteen.
Merrat ovat tehokkaita houkuttelemaan mustekalan lempiruokaa.
Mutta kun maailman älykkäin selkärangaton -
saa eteensä haasteen -
se ei luovuta.
Se ratkaisee sen.
Kaksituhatta imukuppia,
joista jokaisessa on enemmän makusilmuja kuin ihmisen kielessä.
Ne auttavat huomaamaan saaliin sameimmissakin vesissä.
Sitä ohjaa yhdeksät aivot.
Yhdet sen päässä -
ja miniaivot jokaisessa kahdeksassa lonkerossa.
Mustekala lähestyy.
Koska sillä ei ole luita,
se voi mahduttaa 250-senttisen ruumiinsa -
greipin kokoisesta reiästä.
Nyt syömään ennen kuin merta nostetaan.
Merta aukeaa vain yhteen suuntaan.
Mutta se ei ole ongelma -
tälle taitavalle kahlekuninkaalle.
Saatamme olla fiksuja,
mutta löydämme koko ajan uutta tietoa eläinten lukuisista taidoista,
jotka ovat vaikuttavia.
Jos niitä ei ota huomioon, saattaa jäädä tyhjin käsin.
Maailmassa täynnä yllättäviä vihollisia -
kilpailu on evoluutiota ajava voima.
Se on myös salaisuus maailman uskomattoman monimuotoisuuden -
ja eläinten uskomattomien kykyjen takana.
Jos uskot tietäväsi kaiken luonnosta,
saatat erehtyä.
Tekstitys: Niina Kinnunen