Lépj be
egy észlelésen túli világba!
Egy elképesztő állatokkal teli világba,
melyek rejtett képességekkel és kifinomult érzékszervekkel bírnak.
Ha azt hiszed, ismered a természetet…
gondold újra!
TERMÉSZET/FELETTI
Ellenséges világunkban néha nehéz megkülönböztetni…
BENEDICT CUMBERBATCH NARRÁLÁSÁBAN
…a barátot az ellenségtől.
A Kalahári.
Itt a nap olyan könyörtelen,
hogy még a legnyálkásabb és legkeményebb lényeket is
a föld alá kényszeríti.
Csak a legleleményesebb ragadozók kaphatják el őket.
A szurikáták képesek kiszagolni a föld alatt megbújó prédát.
De amikor homokba dugott fejjel
kell ásni nyolc órán át…
jól jön, ha vannak barátaink a „felsőbb körökben”.
A drongó éles szemének hála
majdnem 100 méter távolságból is képes kiszúrni egy apró bogarat.
A fáról pedig akár az 1,6 kilométerre lévő ellenséget is meglátja.
Mint például ezt a hatkilós, szurikátafaló vitézsast.
A szurikáták megértik a drongó jelzését:
veszély közeleg odafentről!
És mikor barátjuk jelzi,
hogy tiszta a terep,
a szurikáták tudják, biztonságban kibújhatnak.
Folytatják is a munkát.
Főnyeremény:
fehérje és víz egy méregdús csomagolásban.
Szerencsére a szurikáták profik a skorpiók leszerelésében.
A történet azonban ezzel még nem ért véget.
Újra szól a vészjelzés!
Ám ezúttal…
nyoma sincs a vitézsasnak.
A drongó egy hazug
és aljas átverőművész,
aki trükkjével megszerzi a szurikáták táplálékát, ezzel ingyenebédhez jutva.
De ha túl sokszor kiáltunk sast…
a szurikáták megneszelik a turpisságot.
De ezt a jelzést nem lehet figyelmen kívül hagyni.
Egy szurikáta az.
Vagy talán mégsem?
A ravasz drongó…
egyben egy elképesztő utánzóművész is.
Harminc különböző vészjelzést tud imitálni.
És mivel időnként igazat mond,
a szurikáták nem hagyhatják mindig figyelmen kívül gyűlölt barátjukat.
Az állatok lenyűgöző képességeikkel verik át riválisaikat.
De sokszor a legnagyobb ellenség az,
akire nem is számítasz.
RIVÁLISOK
A természetben mindenütt ott vannak a konfliktusok.
Egy ausztriai park bár első blikkre nyugalmasnak tűnhet…
de van itt egy állat, ami tudja, miként rázza fel úgy a dolgokat,
hogy azt a saját előnyére fordíthassa.
Ez a nőstény mezei hörcsög a legalkalmasabb pár után kutat.
Legalább egy tucat magányos hím él itt.
De ahelyett, hogy egyenként bevizsgálná őket,
a nőstény versenyt szervez nekik.
Különleges éneke ultraszonikus magasságokba emelkedik.
Belassítottuk, hogy mindenki számára hallható legyen,
de a hímek számára az üzenet 20 méteres rádiuszban kristálytisztán kivehető.
Kezdetét veszi a verseny.
Jó jel, hogy vannak gyors reagálók,
de hogyan válasszon a nőstény a két befutó közül?
Kienged magából egy illatot…
mely hatásos afrodiziákum.
Egy szippantás is elég, hogy az adrenalin végigszáguldjon a hím véráramán.
A tesztoszteronszint a tízszeresére emelkedik…
ami a bolyhos rágcsálókat megveszekedett méreggombócokká változtatja.
A viadal halálos is lehet.
A nősténynek csak annyi a dolga,
hogy végignézze a párharcot.
A riválist elüldözte…
így a győztes most kiszépíti magát…
a párjával való találkozásra.
Persze a nőstény az igazi győztes.
Elvégre azzal, hogy harcolnak érte,
képes megtalálni a tökéletes partnert.
Szembeszállni a riválisokkal könnyen harcba torkollhat.
Bizonyos élőlények mindent megtesznek, hogy elkerüljék a harcot.
Kalifornia hatalmas hínárerdeiben
van egy tenyérméretű állat, mely a sugarasúszójú hal nevet viseli.
Bizarr, gülü szemével
minden irányból képes veszély után kémlelni.
Rengeteg ragadozó van, amely boldogan lecsapna rá…
ezért búvóhelyre van szüksége.
Egy csiga héja tökéletes rejteknek bizonyul.
Azonban sajnos már foglalt…
egy kétfoltos polip által.
A búvóhelyek után akkora a kereslet,
hogy meg kell küzdeni értük.
A sugarasúszójú inkább vele egyméretű ellenfelet választ.
Egy másik sugarasúszójút.
Hogy elkerüljék a sérüléseket, elképesztő módot találtak a harcra.
Szájukat testméretük háromszorosára tudják kitátani.
És ez még nem minden!
Számunkra láthatatlanul,
szájnyílásukból figyelmeztetésre szolgáló ultraibolya-hullámok törnek elő.
Ez az erő szimbóluma,
ami az erősebb sugarasúszójú fölényének demonstrálására szolgál,
mielőtt elfajulhatna a harc.
Kilakoltatták, de legalább ép bőrrel megúszta.
Viszont fedezék nélkül maradt.
Eközben a bitorló elfoglalta helyét az ő rejtekében.
A természet kincsekben bővelkedőnek tűnik, de az óceánokban és a szárazföldön is…
meg kell küzdeni a területért és élelemért.
A botswanai Okavango-deltánál
a kiélezett helyzetek a húsevőket…
húsevők ellen fordítják.
Egy magányos hiéna küzd egy vadkutyafalka ellen.
Egyedül maradt, mikor levált csapatától táplálékkeresés közben.
A szétválás rizikósnak tűnhet…
de lenyűgöző immunrendszerének és szinte varázslatos túlélési ösztöneinek hála…
közel sincs hátrányos helyzetben.
Kifinomult szaglásával három kilométerről is megérzi a kínálkozó lehetőséget.
A majdnem két méter magas és 680 kilós
kafferbivaly egy hétig elegendő táplálékot jelentene a falkájának.
De egyedül nem bírna el a bivallyal.
Ám főemlőshöz méltó intelligenciájával képes a stratégikusabb megközelítésre.
Hagyja, hogy riválisai kezdeményezzenek.
Kétszer akkora méretükkel…
és négyszer akkora súlyukkal
az oroszlánok a hiénák legnagyobb ellenségei.
Mikor pedig együtt vadásznak, még erősebbek.
De mikor a bivalyok 600 fős csordákban haladnak…
még a legfelkészültebb vadászoknak
sincs esélyük.
Az okos ragadozó
azonban kivár.
Az éjszaka közeledtével…
fordul a kocka.
Az oroszlánok szeme képes visszaverni a fényt,
így hatszor jobban látnak a sötétben, mint mi.
Olyan világ tárul eléjük, melyet mi csak speciális kamerákkal láthatunk.
A hűvös éj leple alatt a vadászok aktívabbá válnak.
A sötétséget pedig támadásuk kivitelezésére fordítják.
A hiénák is kiválóan látnak a sötétben.
Így gyönyörködhetnek abban, ahogy az oroszlánok elvégzik a piszkos munkát.
Most
eljött az idő terve kivitelezésére.
Azzal, hogy a talaj felé tátja a pofáját, felerősíti az ordítását.
Kiáltása így majdnem tíz kilométerrel arrébb is hallatszik.
Szétszóródott falkája útra kel.
Amíg az erősítésre vár, próbál időt nyerni.
Az oroszlánokat kizökkenti a zaklatása, így lassabban esznek.
De óvatosnak kell lennie.
Az oroszlán egy mancssuhintása is megölheti.
Egyedül védekező pozícióba kényszerül…
de 20 fős csapatával a háta mögött
már támadásra kész.
A hiénák az oroszlánoknál is jobb csapatjátékosok.
Együtt dolgozva…
kimerítik az oroszlánfalkát.
Az oroszlánok beismerik a vereséget.
Csonttörő álkapcsuknak…
és a csontokat megemésztő gyomruknak hála
mindössze néhány óra alatt teljesen eltűntetik a bivalyt.
A falka újra együtt. Teli gyomorral.
A mai napon a hiénák nyerték
a húsevők közti végtelen háborút.
Van egy másik, évmilliók óta zajló rivalizálás.
Ennyi idő elég volt egy titkos,
az ellenséget feltartóztató fegyver kifejlesztésére.
Az ázsiai lódarázs
a világ legnagyobb darazsa.
Ötcentiméteres és imádja a húst.
A négyszer kisebb japán mézelő méh szinte védtelennek tűnik
a nehézfegyverzetű darázzsal szemben.
Fél centinél is nagyobb fullánkjával és túlméretezett állkapcsával…
a darázs akár 40 méhet is képes megölni percenként.
De nem méhekre vadászik…
hanem a kicsinyeikre.
A fa mélyében több ezer lárva bujkál…
akiket 20 000 szorgos munkás véd.
Túl sokan vannak egy darázsnak,
ezért az megjelöli a méhek erődjét
egy vegyi jeladóval.
A darazsak napi 96 kilométert tesznek meg étel után kutatva,
így mikor társuk jelet ad nekik,
tudják, hogy vége a keresgélésnek.
Ezek a gyilkosok alig néhány óra alatt teljesen elpusztíthatják a kaptárt.
A külső védelmi vonal megtört…
szóval most…
a picinyeken a sor.
A méhkolónia sorsa megpecsételődött…
de csak majdnem.
A méheknek van még egy utolsó esélyük a túlélésre.
Egy kémiai jelzés arra sarkallja őket, hogy fogjanak össze,
és lepjék el a darazsakat.
A méhek beizzítják repülőizmaikat,
ami egyedenként ugyan kis mennyiségű hőt termel,
de mivel szinkronban cselekszenek, félelmetes energiává dagad.
A hőkamerákon jól játszik, miként emelkedik a hőmérséklet.
A pulzáló méhgömb egy precíziós fegyver.
Ha a hő egy fokkal tovább kúszik, a méhek meghalnak…
de a precízen kimért 47 fok
tökéletes a darazsak élve megsütésére.
Mindkét oldal veszteségeket szenvedett…
de a méhek fantasztikus csapatmunkája biztosította,
hogy kolóniájuknak van jövője.
A számbeli fölény védettséget jelent…
de riválisokat is csalhat a területünkre.
Bass Rock, Skócia.
Százötvenezer szula
fészkel egy nagyjából két és fél négyzetkilométeres sziklán.
Madártávlatból
harmonikus csoportosulásnak tűnik.
De ez csupán illúzió.
A fészkek okkal vannak egymástól két csőrnyi távolságra.
Aki áthágja ezt a határvonalat, kéretlen feszültséget generál vele.
Csőrüknek hála, 100 kilométer per órával vágnak át a vízen zsákmányolni.
Emellett csőrük halálos fegyver is.
A fészekrakó helyért való harc akár két órát is tarthat…
és komoly ára van.
A természetben a béke mindig borotvaélen táncol.
Mindig leselkedik egy konfliktus
a felszín alatt.
Ha vérvonaluk megóvásáról van szó, vannak, akik igazán mélyre süllyednek.
A tanzániai Tanganyika-tó valóságos melegágya a konfliktusoknak.
Ez a hím rézsügér kétségbeesetten le akarja nyűgözni a nőstényt.
Jellegzetes táncba kezd.
Bár nem látszik, de a nőstény el van kápráztatva.
A víz alatti Rómeó megédesíti a dolgot egy szerelmi bájitallal is.
Egy feromonnal, melynek célja a nőstény stimulálása.
Ám a vegyület a vízen átsuhanva
mások figyelmét is felkelti.
Egy helyi kakukkharcsacsapatét.
Ízlelőbimbókkal ellátott bőrük a legkisebb mennyiségű feromont is képes észlelni.
Tudják, hogy ez azt jelenti…
hogy a sügérek készek az ívásra.
Száz
szezámmagméretű ikra kerül lerakásra.
Ez a tökéletes idő a támadásra.
A harcsák bezabálnak a sügér ikráiból…
végül pedig lerakják sajátjaikat.
Ezzel apró időzített bombákat hagyva maguk után.
A sügér anyuka ösztönösen összegyűjti az összeset.
Nem megeszi őket.
Annál ő jóval különlegesebb.
Bizonyos szuper sügéranyukák a szájukban nevelik fel picinyeiket.
Mozgó gyerekszobák, melyek óvják a kicsiket, míg azok növekednek.
Azonban ezt a sügéranyukát átverték.
A szája nyújtotta biztonságban
az ellenség ivadékai elkezdenek kikelni.
És sokkal gyorsabban nőnek a sügéreknél.
A sügéranyuka így tudtán kívül más utódjait neveli fel.
A többieknél kétszer nagyobb, falánk harcsák
a sügérbébik ellen fordulnak.
Olyan nagyra nyitják a szájukat, hogy lenyelik mostohatestvéreiket,
egészben.
Az áruló harcsák hamar kinövik gyerekszobájukat.
Egyedül kelnek útra, kerülve a feltűnést
egészen addig, míg nem kezdenek el egy másik édesanyán élősködni.
A sügéranyuka innentől maradék csemetéire koncentrálhat.
Mindent meg fog tenni azért, hogy megvédje őket ettől a veszélyes világtól.
Olaszország alpesi mezőin van egy csöppség,
amely új szintre emeli az ellenséggel való együttélést.
Íme a szürkés hangyaboglárka.
Mindössze kéthetes,
és akkora, akár egy rizsszem.
Akkora kaland áll előtte,
amilyet még nem látott a természet.
Étel után kutatva…
alá kell szállnia az alvilágba…
ahol vörös buldoghangyák seregei járőröznek.
Maguknál ezerszer nagyobb ellenséggel is képesek elbánni.
Így egy apró lárva nem okozhat számukra nehézséget.
Pláne nem egy olyan, melynek csábító illata elárulja ottlétét.
A legtöbb bogárnál ötször érzékenyebb antennáinak hála
a hangya úgy megy a lárva után, akár egy véreb.
A pehelykönnyű hernyót sima ügy visszavinni a hangyák bázisára…
ahol a kicsinyeknek való táplálékot készítik elő.
De ennek a hernyónak
nem olyan szaga van, mint az ételnek.
Hanem mint egy családtagnak.
A megtévesztés mestereként a hernyó olyan illattal bír, mint a hangyalárvák,
ezért sajátjukként bánnak vele.
És ez még nem minden:
hogy megerősítse álcáját,
a hernyó énekel.
A kolónia legfontosabb hangyájának énekét utánozza.
A királynőjét.
Ezzel kívánságainak teljesítésére és maguk elhanyagolására kényszeríti a munkásokat.
Míg a kolónia védelmezi,
tisztítja és eteti,
a hernyónak van képe
két hosszú éven át megjátszania magát.
Mire eléri eredeti súlya százszorosát…
a kis szürkeség végre készen áll megmutatkozni teljes pompájában.
A bábban
a hernyó szövetje lebomlik
és újraformálódik.
De amikor a hernyó szürkés hangyaboglárkává válik,
elveszíti védelmező bűbáját.
Mivel már nincs hangyaillata,
gyorsan távoznia kell.
Még mielőtt a hangyák rajtakapják a turpisságon.
A hangyaboglárka végre szabad!
Az évmilliárdok alatt
az élőlények fantasztikus tulajdonságokra tettek szert,
melyek segítik földi létüket.
De amikor új rivális tűnik fel a színen,
az mindent megváltoztat.
Brit Kolumbia partmente egy legendás víziszörnynek ad otthont.
A bolygó egyik leggyorsabban növekedő állatának.
Rákfélékből álló étrendjének hála kéthavonta megduplázza a méretét.
Már a dinoszauruszok kora előtt is
az óriáspolip volt a rákvadászok királya.
Egészen mostanáig.
Az emberek ravaszul, anélkül zsákmányolják be a tengeri étkeket,
hogy egyáltalán elmerülnének a vízben.
A csapdák hatékonyak az óriáspolip kedvenc ételeinek bevonzásában.
Ám amikor a világ legintelligensebb gerinctelenje kihívás elé néz,
nem adja fel…
hanem megoldja a problémát.
Kétezer tapadókorongja,
melyek mindegyike több ízlelőbimbóval rendelkezik, mint az emberi nyelv,
segít neki a préda azonosításában, még a legzavarosabb vízben is.
Kilenc agya vezényletével,
melyekből egy a fejében,
nyolc pedig a csápjaiban található…
az óriáspolip közelíteni kezd.
Csonttalan, vízből álló testének köszönhetően
majdnem háromméteres testét gond nélkül átszuszakolja a grapefruitnyi nyíláson.
Most gyorsan lakmározik, mielőtt kiemelik a csapdát a vízből.
A csapda csak kívülről nyílik…
de ez nem okoz gondot ennek az elképesztő szabadulóművésznek.
Lehetünk okosak,
de az állatok még mindig számtalan meglepetést tartogatnak számunkra
elképesztő képességeikkel.
HALÁSZHAJÓ
Ezeket ignorálva
könnyen hoppon maradhatunk.
Ellenségekkel teli világunkban…
a rivalizálás az evolúció leghatásosabb hajtóereje.
Ez a titok a földi élővilág elképesztő sokszínűsége…
és a leglenyűgözőbb állati szuperképességek mögött.
Ha azt hiszed, ismered a természetet,
gondold újra!
A feliratot fordította: Nagy Borús Levente