Besøk en verden mer utrolig enn du kunne drømme om.
En verden fylt med ekstraordinære dyr med skjulte krefter
og supersanser.
Hvis du tror du kjenner naturen...
tro om igjen.
For å overleve i ekstreme forhold,
må du presse grenser.
FORTALT AV BENEDICT CUMBERBATCH
De italienske alpene.
En mektig demning,
like høy som Golden Gate Bridge.
Den har en skjult skatt...
Salt.
Som renner fra veggen.
Så sjeldent her oppe at alpesteinbukken risikerer alt for å nå det.
For å klatre nesten vertikale vegger kreves utrolige klatreferdigheter.
Disse naturlige fjellklatrerne får det til å se lekende lett ut.
Men forestill deg hvordan det er for en unge.
Å gå opp dit
for første gang.
Han har ikke annet valg enn å følge moren.
Et fall betyr den sikre død.
Steg for steg oppdager han at han har et utrolig grep.
Jo høyere han går, jo mer vertikalt er veggen.
Hans overlevelse avhenger av hans medfødte superkraft.
Myke, gummiaktige hover former seg rundt den minste rille i fjellet.
Og fester dem inni den harde kanten av hoven.
Han balanserer.
Hvert steg på en knivsegg.
Det er slitsomt for en unge.
Akkurat i tide, ser moren.
Hun gir ham muligheten til å komme seg.
En femminutters kraftblund.
Førtifem meter opp
når han endelig målet.
Tjue prosent av betong inneholder salt og vann,
når det siver gjennom demningen havner det på overflaten.
Det ser kanskje ikke mye ut, men å slikke mineraler er avgjørende
for at ungen skal vokse seg sterk.
Muskler og nerver har fått påfyll,
og han episke klatring er fullendt.
Slike livsfarlige oppdrag er viktige i mange dyrs liv,
og vi har bare så vidt oppdaget deres utrolige måter å lykkes på.
UMULIGE REISER
Sanddynene i nordøstre Brasil.
Et område større enn Los Angeles.
Brennhett under ekvators sterke sol.
Mange som prøver å krysse klarer det aldri.
Men det finnes muligheter...
du må bare finne dem.
Etter fem måneder i dvale, uten mat eller vann,
dukker en brasiliansk skilpadde opp.
Normalt lever den i vann.
Noe har vekket henne.
Hennes sterke luktesans har oppdaget endring i luftfuktighet.
Hennes eneste håp for å overleve er vann.
Men for å nå det, må hun prøve det umulige.
Å gå i dagevis over sanddyner i stekende sol.
Hvert eneste øyeblikk betyr tap av fuktighet.
Og når vinden blir sterkere, mister hun ferten av vann...
Hvilken vei nå?
I dette ugjestmilde landskapet tørker hun snart inn.
Men solen som truer med å steke henne er også hennes veiviser.
Hun bruker solens posisjon som kompass og holder kursen.
Hun er nesten fremme... Akkurat i tide.
Når regnet kommer,
begynner en magisk transformasjon.
I de fleste sanddyner renner vannet hurtig ned i sanden...
Men her blokkerer et lag med fjell vannets vei,
som gjør at det dannes tusenvis av dammer.
Bare et siste hinder igjen.
Nå er det nedoverbakke resten av veien.
På tide å gjøre det en skilpadde kan best.
En krystallklar oase.
Disse flyktige bassengene fører med seg mat.
Og muligheten til å møte en make...
før vannet forsvinner og den brennhete ørkenen er tilbake.
Utrolige reiser skjer over hele planeten.
Men de blir ofte oversett.
London.
En forvirrende, menneskeskapt labyrint.
Men skjult bak dens vegger
finnes dyr
som har lært seg å navigere gjennom denne urbane jungelen.
En mørk jordhumle skal til å starte på majestetisk oppdrag...
for å finne mat til dronningens larver og sikre koloniens fremtid.
Det er lettere sagt enn gjort.
Det kan være vanskelig å navigere i forvirrende, betongkorridorer.
Men ikke for henne.
Akkurat som Londons taxisjåfører har hun kunnskapen.
Hun kjenner landemerkene for å lage seg et mentalt veikart.
Selv om en del ting i denne byen ikke blir værende.
Men skal mer enn litt trafikk til for å stoppe denne travle humlen.
Hun flyr opptil 11 kilometer på sin daglige tur for å finne nektar.
Og her finner hun den:
I én av tre millioner hager som utgjør en fjerdedel av byen.
Og den er i full blomst.
Tusenvis av linser i øynene hennes oppdager form og farge
på blomster rike på nektar.
Og ultrafiolett syn avslører hemmelige mønstre i kronbladene.
Men en annen humle har allerede vært her.
Så for å finne utømte planter, bruker hun en usynlig kraft.
Når humler flyr, får de positiv lading fra atmosfæren,
men blomster er negativt ladet.
Så, når en positiv humle besøker en negativ blomst,
endrer den det elektriske feltet et kort øyeblikk.
Hår på beina hennes oppdager disse endringene.
Og sikrer at hun lykkes hver gang.
Men hennes reise har nettopp begynt.
Hun kalles arbeider av en grunn.
Hun besøker opp mot 5000 blomster hver dag.
Hun husker hvert eneste veivalg, og bærer sin egen vekt i pollen
og nektar tilbake til bolet.
En rojal leveranse til dronning og koloni.
Mens mange dyr foretar en krevende daglig tur,
legger andre ut på episke migrasjoner
som tar månedsvis å fullføre.
Vinteren er på vei.
Dagene blir kortere.
Matforsyningen forsvinner.
Dårlig nytt for en knølhval.
Han kom til Antarktis sammen med moren,
men nå er han helt alene i dette store havet.
Og snart må han legge ut
på en av de lengste migrasjonene til noe pattedyr.
Han skal svømme 125 kilometer hver dag for å nå varmere vann lengre nord.
Men hvordan skal han navigere 4800 kilometer gjennom et ensformig hav,
med sterke strømmer som kan føre ham ut av kurs?
For å holde kursen benytter han et mystisk, planetarisk fenomen.
Når ladde partikler fra solen treffer jordatmosfæren,
lyser de opp den sørlige himmelen...
men det er mer med denne himmelske forestillingen enn man ser.
Aurora Australis avslører jordens magnetiske felt,
en usynlig kraft forskere tror hvaler kan oppfatte
ved å bruke magnetiske partikler i hjernen.
Dette indre kompasset holder knølhvalen på rett kurs,
med én grads presisjon.
Men det fører ham ut i det åpne hav hvor fisk og krepsdyr han spiser
er vanskelig å finne.
Han har ikke spist på ukesvis.
Men så... hører han noe.
Ved å bruke kroppen sin som en stor mikrofon,
går lydvibrasjoner gjennom skjelettet hans,
og rett til hodet.
Andre hvalers velkomsthilsen flere hundre kilometer unna.
Han peiler seg inn på en økende mengde lyd.
Endelig, fem uker etter at han dro fra Antarktis,
slutter han seg til hundrevis av andre hvaler for et festmåltid.
En av de største sammenkomster av knølhvaler på jorden,
det er hundrevis av dem.
Denne årlige sammenkomsten er bare nylig oppdaget.
Fem kilometer utenfor Afrikas kyst fører sterke strømmer til at næringsstoffer
virvles opp, og en eksplosjon av liv.
I et eneste jafs svelger han tusenvis av fisk og reker,
150 000 kalorier,
som tilsvarer 600 sjokoladeplater.
Når han er mett, må han forlate sine venner
og dra videre alene
for å fullføre sin episke reise nordover.
Det finnes dyr som har krefter til å reise jorden rundt,
men det modigste dyret av alle er et du ikke hadde forventet.
Den britiske landsbygda
er hjem til en ung husedderkopp,
ikke større enn et knappenålshode.
Hun har rundt 200 brødre og søstre.
Og søsknene hennes har noen avskyelige manerer.
Disse småedderkoppene er kannibaler.
Denne familiemiddagen vil du ikke ønske å ta del i.
Det er best å komme seg langt unna så fort hun kan.
Problemet er at søsknene hennes har samme plan.
Og hun har ingen flere steder å gå.
Men når det gjelder å unnslippe med stil, har hun en utrolig ferdighet.
Hun skyter negativt ladd silketråd
ut i den positivt ladde atmosfæren.
Motsatte ladninger tiltrekker hverandre,
noe som drar henne opp,
opp,
og bort.
Høyere opp
ved hjelp av vinden,
og til og med jetstrømmer,
kan hun reise tusenvis av kilometer.
Ved å fly slik, har de kolonisert hver eneste del av kloden.
På vindens nåde
har hun ingen kontroll med hvor hun lander.
Men siden hun veier mindre enn et sandkorn lander hun egentlig ikke.
Hun bare skyter ut sin magiske silke nok en gang,
og kiter i sikkerhet.
Et nytt sted hun kan kalle sitt hjem.
Et annet dyrs reise handler om timing.
I påvente av planetenes posisjon
så det kan gå fra én verden
til en annen.
En epåletthai på én meter
ser kanskje ikke ut som den mest eventyrlystne reisende...
Han beveger seg nesten aldri langt fra sitt område ved revet.
Men på noen spesielle kvelder
snur himmellegemer hans verden opp ned.
Ved fullmåne
trekker tidevannet milliarder av liter vann fra revet,
som gjør at mange dyr blir strandet i en labyrint av små dammer.
Eller verre.
Strandet uten vann vil en fisk raskt kveles.
Med mindre det er en superfisk.
En gående hai.
Ikke bare redder han livet,
han er også på jakt.
Han er på vei mot dammer
fulle av byttedyr som er fanget av tidevannet.
Han presser en vannstråle gjennom sine muskuløse gjeller
og støvsuger opp de innesperrede ofrene.
Men han kjemper mot tiden.
Oksygennivået i dammen faller raskt.
Snart går han tom for energi.
Det er en time til tidevannet returnerer og han er døden nær.
Men de ekstreme forholdene trigger noe ekstraordinært fysiologisk.
Han puster saktere,
reduserer hjerteslagene,
og stenger til og med ned deler av hjernen.
Han går inn i en selvpåført koma...
Ett siste åndedrag, og han kan overleve i én time.
Men etter det, dør han.
Endelig returnerer tidevannet
og omringer han med oksygenrikt vann.
En mirakuløs oppstandelse.
Kanskje de aller mest umulige reiser
gjøres av de som ikke engang kan røre seg.
Hemmeligheten til hvordan planter sprer seg
er frø.
Alle ingredienser til nytt liv
pakket og klar til å dra.
Noen har utviklet eksplosive mekanismer,
andre utnytter vinden.
Men én utspekulert plante får andre til å gjøre arbeidet.
En hunngjødselbille på de afrikanske slettene.
Det er bare én ting som får henne til å gjøre ekstraordinære ting:
den gode duften av antilopeavføring.
Perfekt mat til ungene hennes.
Hun bruker antennen sin
for å finne de beste bitene.
Det lukter som det,
ser ut som det,
og ruller som det.
Men denne bæsjen er en bedrager.
Den er så overbevisende som ekte bæsj
at hun villig kjemper for den.
Seirende ruller hun belønningen vekk
fra konkurrenten.
Men hun er lurt.
Hun tror hun gjemmer den,
men egentlig planter hun den.
Hun er kun en transportør
for det utrolige eventyret til det utspekulerte kjemperøret.
Et dyr foretar sitt livs reise,
bare for å komme tilbake der det startet.
Denne nymfen har befunnet seg ved en ungarsk elvebredd.
De siste tre årene har hun bygget opp styrke
til en utrolig reise.
Når vanntemperaturen er perfekt,
forlater hun én verden
for å entre en annen.
Det er en magisk transformasjon.
En døgnflue er født.
Og ikke bare én...
tusenvis dukker opp hvert minutt.
Selv om mange blir spist av rovdyr,
er det trygghet i å være mange.
Men antall blir snart hennes største utfordring.
Hun blir omringet av en hær av beilere.
Tynget av 8000 befruktede egg må hun legge dem snart.
Dette er det beste stedet for ungene å vokse,
men legger hun eggene her,
tar strømmen eggene hennes.
Hun må legge dem lengre opp i elven.
Fasettøynene fanger opp lysrefleksjon fra elven.
En glitrende sti fører henne til siste stoppested.
På bare få timer reiser hun ti kilometer.
Nær ved å dø når hun frem til samme området av elven
hvor hun begynte livet.
Det perfekte stedet å legge eggene, så de kan drive nedover
og klekkes på nøyaktig samme sted som hun vokste opp.
Når hennes liv slutter, begynner andres liv.
Nå begynner avkommet hennes sin egen reise
tilbake der det begynte.
Når en ny reise starter, er det første steget
ofte det skumleste.
Etter tjue timer for å komme seg ut...
er en lomviunges første syn over verden dette...
Trehundre meter opp i luften.
Det er som å speide ut fra toppen av Empire State Building.
Men hvorfor bli født på et så farlig sted?
Denne klippen på Island er utilgjengelig for de fleste rovdyr.
Et trygt sted å vokse opp.
Men om bare tre uker er det på tide å forlate redet.
Og ungen må ta et valg om liv eller død.
Båndet til foreldrene er allerede sterkt.
Det startet lenge før hun ble klekket.
Ved å svare på hennes første forsiktige rop
snakket foreldrene med henne mens hun var inni egget.
Disse tidlige samtalene
sikret at den nyklekkede kjenner igjen og stoler på mamma og pappa.
Foreldrene hennes jobber uavbrutt for å mate henne
som forberedelse til reisen som ligger foran henne.
Men ettersom ukene går, blir det vanskeligere å mette henne.
Og nå er hjemmet på klippen som beskyttet henne
oppdaget...
av ravner.
Rovdyr dreper opp mot 70 prosent av ungene
og foreldre er nesten forsvarsløse mot trusselen.
Denne gangen har ungen flaks.
Men hun må dra før ravnene kommer tilbake.
Problemet er bare
at uten voksenfjær kan hun ikke fly.
Faren oppmuntrer henne til å hoppe.
Et vertikalt fall tilsvarende mer enn 100 etasjer...
Ungen stoler fullt på ham og gjør et skjebnesprang...
Ungens vifting virker nytteløst.
Men det er akkurat nok til å sakke farten
slik at hun unngår de forrevne klippene.
Dunfjærene gjør landingen myk.
Denne tilsynelatende umulige reisen er avgjørende for at hun skal overleve.
Ute på sjøen kan pappa føre henne til mat.
Hun vil møte mange flere hindringer,
men med ekstraordinært mot kan hun klare seg.
Når dyr kan anvende bemerkelsesverdige sanser
og overnaturlige ferdigheter...
krysse kloden,
til og med forflytte seg mellom verdener
for å finne en make,
trygghet og mat,
blir de virkelig ustoppelige.
Hvis du tror du kjenner naturen,
tro om igjen.
Tekst: Vibeke Johansen