PLATOUL B
Fiți pe fază!
Fundal!
Atenție! Oameni-pește, privirea spre a doua lună!
Oameni-mușchi, camera din dreapta ruinelor templului! Mersi.
Scuză-mă, nu te ascultam, așa că nu știu ce să fac.
Cap de pește, picioare de om, a doua lună. Mersi.
- Bine. - Daniel?
Dag, a treia asistentă.
Îmi pare bine! Cum stăm cu luminile?
Zi-le celor de la catering să nu le dea supă Oamenilor-pește!
Nu vreau... Liniște în platou! ...lichide pe solzi.
- Adam, ce faci? - Gustă!
Carne de curcan, shake de proteine. Ospăț pe steroizi!
Curcan pe steroizi. Glu-glu! Mamă, nu, scuze! Pa!
Te rog să-l miroși pe Gary!
- Să-l miros? - Gary, sunetistul.
Trebuie să știu dacă... Liniște în platou! ...e beat, drogat sau ambele.
Dan, avem un Om-pește panicat.
Scuze, cred că am un atac de panică. O fi latexul.
- Când terminăm cu ei? - Într-o oră și jumătate.
Reziști 20 de minute? Ia gustă! Kiwi și fructul pasiunii.
- Bine. - L-am mirosit pe Gary.
- Miroase a iarbă. - Grozav!
Lucrează bine când e drogat. Întrerupe-mă în șase secunde!
- Peter, bunule domn! - Dan, am un banc.
- N-o fi bun, dar la dracu'! - Super, zi!
Un transsexual intră în mlaștină...
Daniel, o urgență...
Nu uita poanta! Urgență, dna asistentă!
Bravo! Cum stăm cu luminile?
Și nu-l lăsa pe Peter să termine bancul!
Mama dracului! A luat foc studioul.
Doar niște case. La treabă!
Vă rog să ignorați casele în flăcări!
Daniel, Eric e îngrijorat.
E prea alb chiar și pentru un neamț. Și eu sunt îngrijorată.
- E îngrijorător. - Sunt îngrijorat.
Scena mare cu cascada, 16 încadrări. Nu cred că ne iese.
Eric, ai cuvântul meu că ne iese.
Bun.
Nu ne iese. Ziua de azi e explozivă, o să murim cu toții.
Shane e online. Poate avea observații.
Excelent! Ține-mă la curent! Cât îmi iubesc viața!
- Vine un Om-pește. - Fantastic!
- Vreau să-mi scot astea. - Ușurel. Sunt patru ore la machiaj.
Cunoști benzile desenate? Eu, da.
E ultima carte citită de tata.
Aș face urgent schimb de locuri cu tine.
Ești un Om-pește, da?
- Da. - Mulțumesc.
- Om-pește la drum. - Doamne, vorbeai serios?
Tata a murit, și prefera sportul.
- Cum stăm cu luminile? - Mesaj de la Shane. N-are observații.
Super! Mulțumește-i pentru necontribuire!
- Luminile sunt aprinse! - În regulă!
Suntem gata de repetiții, oameni buni!
- Camera de filmat? - Pregătită!
- Bine, porniți vântul! - Vântul!
Atmosfera e bună. Porniți apa!
Apa!
Încă 83 de zile, și am terminat.
Să savurăm fiecare moment! Cască de pește!
Și motor!
Și, în sfârșit, ajungem la miezul problemei:
întrunirea înțelepților.
Ochiul. Tecto. Ora magică.
Abia a apus soarele. Crepuscul.
E totul sumbru zilele astea, nu?
Restaurante... O nebunie.
Pe ecranul albastru, o cascadă bubuitoare.
Da, îmi place. Cât de bubuitoare?
Îi arătăm previzualizarea?
- Ne uităm la previzualizare! - Previzualizarea, fraților!
Măiculiță!
E nemaipomenit.
Dar de ce merg așa?
Mergi ciudat, dar țanțoș, și tocmai asta e interesant.
Țanțoș, dar încordat.
Bine.
Ca o panteră... la un interviu pentru o slujbă.
- Poftim? - Nu în sensul ăla.
Adică poți să transmiți asta,
doar mergând?
Sunt Tecto, băi! Da!
Ultima oară, oameni buni!
- Da, fraților! - Mersi.
Mersi.
Auzi? Noi nu spunem „fraților”. Nu suntem la horă.
Nu vreau să fiu măgar.
Somn: eficiență 32%. Normal că Eric e capricios.
TECTO OCHIUL FURTUNII
I-am luat un inel de dormit pentru monitorizare.
Mi-ar plăcea să tragă un pui de somn.
Ce caută ăla acolo?
Scuze! Vine Pat Shannon.
- Pe toți sfinții! - Bine.
Nu intru în panică.
- Pauză cinci minute! - Pauză!
Sunt stăpân pe mine.
Justin, eu sunt. A venit Pat Shannon.
Repet, a venit Omul Jucărie.
Vrei să-l întreb pe băiat?
Nu. Nu vorbi cu băiatul! Băiatul nu e băiat.
Obligă-l pe Eric să meargă în rulotă!
Ce-mi place să-l oblig!
Eric, vin să te viziteze cei de la studio.
Vine Pat Shannon în persoană.
Deci a venit ziua când ne onorează și pe noi cu prezența.
- Ai idei pentru un nou final, Steph? - Cu mare plăcere.
De ce vine?
Se pare că a venit la lansarea unor jucării gonflabile,
la Congresul Jucăriilor.
Câtă banalitate!
Omul cu banii. Rotweilerul lui Dumnezeu. Cică nu știe să citească. Ce trist!
Cât stă în oraș,
ce zici dacă am folosi mai multă lumină?
Vrei să joc cum cântă Omul Jucărie?
Bați din palme, mă bați la fund și râdem toți.
Nici vorbă! Nu face nimeni asta.
Ascultă, știm cu toții
că cei de la studio cred că filmul e întunecat.
Ei știu cum sunt.
Sunt un tip ciudat și dificil.
Par un hipster cu pantaloni chino și prosoape de la MUJI,
dar nu sunt. Sunt ciudat și serios.
Nu pot gândi ca unul
care își spală mașina, mănâncă pui cu nevasta,
apoi își face baie.
Dacă vor asta, să-l angajeze pe Ron Howard!
Church și Eric,
dacă studioul își bate joc de viziunea ta,
îmi scot inima din piept cu un cuțit de sushi.
- Corect? - Clar, 100%.
Scuze, pentru mine e prima zi...
Sună-l pe Justin! Îmi vreau producătorul de partea mea.
Justin căuta locuri de filmare în Maroc. Se întoarce.
Eric, puțin mai multă lumină
îți va aduce avantaje pe plan relațional.
Și o să faci filmul pe care-l vrei,
iar ei o să creadă că faci altceva.
Chestiile despre planetă, fractare...
Chiar vreau să vorbesc despre fractare.
Dar fără lumină. Nu există surse de lumină.
Doar dacă... avem încă un soare.
Nu apus de soare.
Ci răsărit de soare.
Bravo! Iar a făcut-o.
De-aia ai câștigat Leopardul de Aur!
E super tare, Eric.
Suge-i-o, Greta Gerwig!
Trebuie să facem curățenie cu ocazia vizitei.
Miroase-l iar pe Gary!
Dacă mai miroase a iarbă, zi-le garderobierilor
să-l dea cu spray.
Și să nu-i arate nimeni platoul P lui Pat!
Ce e pe platoul P?
Vreo 60 de cireși Yoshino pe care i-am importat din Kyōto
și apoi i-am scos din scenariu.
Ce risipă! Puteam construi un spital de copii.
Este hilar.
Dar visurile nu au preț, nu?
În loc de apus de soare, răsărit de soare.
Dar uite partea genială:
doi sori.
Un răsărit de soare dublu. Bine.
Mulțumesc, maestre. Iar ai nimerit-o.
Țâță de mâță, țâță de mâță. Stanca stă-n castan ca Stan.
Gata, valea!
În regulă, să începem!
Avem imaginea!
- Sunet și vânt! - Filmăm!
Ciritei de tei pe miriște de mei.
Bine și...
acțiune!
Mare Ochi, ai ajuns să cerșești în fața consiliului Oamenilor-mușchi.
Pentru un om cu vedere interioară...
Scuze, de ce țipi?
De ce țipă?
Nu țip. Vorbesc mai tare pentru că suntem lângă o cascadă.
Deci trebuie să...
- Tăiați! - Bine, tăiați!
De ce s-ar întruni un consiliu de judecată lângă o cascadă,
dacă trebuie să țipăm?
Cascadele sunt zgomotoase.
- Eric, cât sunt de zgomotoase? - Asurzitoare.
Dan, poți să pui zgomotul cascadei bubuitoare din Fiji?
- Nu. - De ce?
Așa a zis Milo. Milo!
Nu mi s-a spus. Dacă vreți să vă ghidați după ceva, țipați.
Cascadă! Așa e de tare.
Cascadă!
- Cascadă! - Cascadă!
Marele Ochi!
Iar ăsta e zgomotul apei izbindu-se de stânci.
- Cascadă! - Cascadă!
Consiliul se întrunește pentru o procedură de extrădare.
Trebuia să fie într-un birou!
N-au birouri, fiindcă sunt 80% mușchi.
Dar au prespapieruri pentru hârțogărie!
Nu suntem sălbatici.
Scuze, primesc sugestii de la ceva care crește pe stânci?
Ziceți-i să se care!
Îmi pare rău, Peter,
dar chiar îmi place ideea de a vorbi pe un ton mai ridicat.
Întâlniți-vă la jumătatea drumului în privința sonorului!
Nu pot, am polipi pe nodulii corzilor vocale
din cauza PMT-ului.
„Prea Mult Teatru.” Scuze!
Mai degrabă PMV-ului. „Prea Mult Vin.”
Vine omul.
Omul studioului.
Văleleu! Cogeamite omul!
Că bine zici!
Eric, facem o pauză tactică de lumini pentru cei de la studio.
Horst!
Prea întuneric. Cei de la studio nu-mi văd filmul.
Bagă lumină!
Dorința ta e un ordin pentru mine.
Dacă vrei cumva să înjuri înainte...
Rahat cu ochi!
Fascist boierit!
Băga-mi-ai mâna în cur să-mi ciufulești căcatu'!
Ce imaginație!
Violator de bunici!
Eram al treilea asistent de regie la Tunetron.
Eric Bouchard. Improbabilul. Ce film!
Nu merit onoarea asta!
Vai, Doamne! Mulțumesc.
Ne facem un selfie, te rog? Altfel, mă omoară copiii mei.
- Desigur. - Mulțumesc.
Gata. Mersi.
Eu îți mulțumesc că mă lași să mă joc aici.
Steph, piciorul lui drept.
Ți-aș sparge capul să-ți beau sucul.
Mâna lui dreaptă.
Auzi? Hai la bufet!
Aș îngurgita ceva. Vino!
Te ocupi tu de...
- Da. - Da.
Vine „Șarja cavaleriei ușoare”!
- Al doilea soare! Frumos! - Horst!
Vrea lumină...
Bronzați-mă!
Atunci, să se facă lumină!
Ce platou luxos de brânzeturi!
„Mâna dreaptă.”
Știu diferența dintre mâini și picioare.
Maestre, voiam să-ți spun,
din pură amabilitate,
că a avut loc un genocid.
- Un genocid? - Da.
Ne trebuia un îndulcitor pentru Centurios 2.
Intriga devenise cam fadă și aveam nevoie de-un sos picant,
ca să depășim stavila din actul trei.
I-am masacrat pe Oamenii-pește.
- Sos picant? - Visceral.
Bărbați, femei, copii.
Brutal, devastator, rău.
- Oamenii-pește sunt în filmul meu. - Da.
Dar chiar sunt?
Corect. Dar sunt.
Pe plan temporal, au fost măcelăriți în filmele
dinaintea celui pe care îl faci.
- Shane știe? - Shane știe totul.
Shane e fericit de cum a ieșit.
Spectaculos! Crede-mă,
o să rămâi cu gura căscată.
Shane zice că montajul cu genocidul
l-a euforizat.
- Lui Shane îi place ce faci aici. - Îmi place. Ne place.
Îi place.
Avem încredere în Shane. Nu se înșală.
Roșim.
Scuze, încerc să-mi recalibrez percepția universului.
Nicio grabă, domnule.
Înțeleg. Totul este interconectat.
Oamenii-pește au un bagaj tematic important.
Bine, ascultă...
- Șervețel? - Mersi.
Centurios 2 e propteala cortului nostru.
Fără propteală, n-avem nici cort.
Fără cort, ne halesc puștanii de nouă ani
de pe TikTok din cauza perimării supereroilor.
Și nu e o boală, e o escrocherie.
Scuză-mă o secundă! Da, ai 25 de secunde.
Vorbește, altfel închid.
Ce dracu' a fost aia?
„Propteală”? Și noi ce dracu' suntem?
Și noi suntem proptele. Corturile au multe bețe.
Unde e Justin, producătorul meu?
Nu pricep logica studioului. Nu gândesc cu lobul stâng.
Ai doi lobi drepți, sau mai mulți.
Justin decolează din Tanger până în ora 13:00.
Ce zici de un pui de somn?
Nu vreau să dorm, Stephanie. Îmi vreau Peștii-om, la dracu'!
Eu vreau un loc de parcare și un alcov.
Toți facem compromisuri.
- Anunță ora mesei! - Prânzul, fraților... Băieți.
Condu-l pe Pat la rulota cu tacos! Să nu-l pierzi din ochi!
Fără platoul P. Respirăm puțin.
Doamne, ce plăcut!
Vrea cineva să meargă la un sendviș și la taclale...
Nu?
Bine.
Ce de filme Maximum!
Slavă cerului!
„Bărbatul toxic.” Sigur am ieșit cu el.
Da.
„Împroșcare purpurie.” Sună ca o infecție urinară.
Vezi filmul, mergi la doctor.
Voiam doar să-ți spun
că sunt deschisă la noi posibilități.
Postul actual e plătit prost, se stă mult în picioare.
Ca vacile sau cămilele, dacă ar fi prost plătite.
Ceea ce cred că sunt.
Scuză-mă! N-ai putea să taci dracului?
Glumești? Doamne, cu mare plăcere!
Mulțumesc. Da, am revenit.
„Centurios 2: Începe Crontinuumul”
nu poate aștepta.
Carul vostru, Sire!
RULOTĂ TACOS
Ce e? La treabă?
Pat e la rulotă. Trebuie să mănânc ceva.
M-am sculat la 3:00, să iau naveta.
La 3:00? Aia e ora de culcare.
Ce pernă drăguță!
Dispozitiv de somn. Nu trebuie să fie drăguț.
Ce zi! De-aia păreți toți așa de obosiți.
Azi n-a fost nimic.
Să fi văzut când a căzut platforma.
Atunci a fost nostim. Nu pentru toți.
Din păcate. Dar, nu. Totul este exact așa cum trebuie să fie.
Siri, citește mesajele noi!
Lucas m-a auzit iar plângând.
Trebuie să-i spunem despre divorț.
Nu-mi pasă că ești ocupat
cu filmul ăla de rahat pentru ciudați masturbatori.
Emoji care plânge, emoji care plânge.
Totul e exact cum trebuie să fie.
Știți unde e biroul de producție?
- Anita? - Scuze, ne cunoaștem?
Sunt Daniel.
- Ce... - Sunt prim asistent de regie la Tecto.
Bine.
Văd că dormi...
Am auzit...
că ești producătoare acum.
Da, pentru producțiile TV de la Maximum.
Liga Excepționalelor Jessica.
Cred că Vulture a zis
că a fost în topul conversațiilor culturale de luna trecută.
- Da. - Bine.
Mă rog, n-am auzit. Dag, vrei...
- Ai zis că ai nevoie... - Nu, mulțumesc, Dan.
Ce capă frumoasă!
Mulțumesc. Nu doar eroii le poartă.
N-am înțeles un lucru, cât stai în oraș?
Scuză-mă, trebuie să răspund. Da, am o noutate.
Doamne! Ești bine?
- Brutal. - Ce anume?
Cum ți-a tăiat macaroana.
Care e treaba? Voi doi...
Nu e o interacțiune corectă cu al treilea asistent, da?
Te rog să-i schimbi bateria.
Și... să-mi încarci dispozitivul de vapat. Mersi.
Peter nu vede.
Peter nu vede!
Peter nu vede.
- Brioșe calde la bufet. - Ieși de pe canalul 2!
Scuze, n-am înțeles. Brioșe calde la bufet. Terminat.
Dacă am fost masacrați, mai suntem plătiți cu ziua?
Vorbește cu producția! Gata cu filmările cu Oamenii-pește!
Foarte frumos! E înăuntru?
Hai, Daniel, el nu-ți întrerupe somnul.
Eric! Peter nu vede.
Cum adică?
Nu vede cu ochii.
Trebuie să vadă. Se numește Ochiul.
Nu mai vede. L-am lăsat cu ochii în noul soare pe care l-ai cerut,
- ...și i-am ars ochii. - Ars?
Din cauza luminilor. Da, i-am ars ochii.
Are privirea interioară.
Dar ochiul de pe cască nu e real, Steph.
Ochii reali sunt pe față.
Și noi i-am ars pe aceia.
Nu e bine.
Peter vrea să discutați dracului. N-am apucat să filtrez.
Și are legătură cu regizorul?
Mare legătură, da.
Peter, cum te simți, domnule?
Mă doare ca dracu'.
Sunt cât se poate de orb, dar, în rest...
Îți apreciem sarcasmul.
Dânsul este avocatul meu. Mă va reprezenta pentru daune.
Îl încurajez să nu comenteze acum.
Engleza nu e limba lui maternă.
Peter, cunoști Burden of Dreams al lui Herzog?
Nu încerca să zici că e
un sacrificiu nobil pe altarul cinematografiei.
- Uită-te la mine! - Doamne!
Mi-ai fulgerat globii oculari, fătălăule!
- Mă auzi? - Dau din cap.
Nu-s de acord, dar îți respect părerea
și o zic dând din cap afirmativ.
Băieți, cred că am pățit ceva la ochi.
Zise Băiatul de la Yale!
Unde merge turma, hop și el!
Nu văd cum trebuie.
Dacă mă uit în față, văd ciudat.
- Drăcie! - Ce zice? Ce a zis?
Ochii lui arată mult mai rău.
Poftim? Nu! E grav? E definitiv?
Nu, e temporar. E ca o arsură solară,
dar a ochilor.
Ce? Am arsură oculară?
Ce tot îndrugi? Arată bine.
Nu, n-arată bine. Ai tăi arată bine.
Serios? Ești orb
- ...dacă nu-i vezi. - Sunt.
Ochii mei seamănă cu vârful sculei lui Ronald McDonald.
Acum ridică vocea! Parcă avea polipi.
Ce dracu' știi tu despre polipi?
M-am documentat
și avem același număr de ore de teatru.
Mi-a ajuns! Ai auzit, Victor?
Ăsta e sperjur, dobitocule!
Pat e pe platou. E pe scaunul lui. Întreabă de ce nu filmăm.
Peter, eu chiar te respect.
Mai ales ce făceai în anii '80. Nu e ușor
să interpretezi atâtea rase într-un film. Dar du-te dracu'!
Chiar vrei să vedem cine are scula mai mare în teatru?
Fiindcă eu am ditamai barosul!
Băieți!
Studioul a vrut mai multă lumină
deoarece cultura pretinde o estetică saturată.
Într-un fel, v-a orbit cultura.
- Dispari! - Cară-te!
- Sigur. - Am putea să filmăm
punându-le clopoței la gât, să știe unde să se uite.
Omul Jucărie o să afle. E ca rechinii, dar el adulmecă greșeli.
- Trebuie să-i spunem. - Salut! E în regulă?
- Sigur că da. - E fantastic.
Bun. Shane face yoga la saună,
așa că am câteva clipe să mănânc... Namaste, dle!
O să-l acționez.
Nu pot să-l acționez acum, dar e ca și acționat.
Pat nu știe exact cine suntem.
Dar, după ce îi zicem, vom fi
cei care i-am ars ochii unui om numit Ochiul.
Justin ajunge la 16:00, în 40 de minute.
Amânăm cu Pat, îl băgăm pe Justin.
Îl lăsăm să-și asume vina. E datoria lui.
N-aș fi dezinteresat.
Hai să refilmăm scena!
Cu ochii pe obiectiv!
Le cer iertare celor care nu văd.
Aduceți dublurile lui Adam și Peter! Merg la budă.
Pune-mă la curent!
A venit ambulanța.
Peter și Adam refuză să meargă împreună.
Chem încă o ambulanță. Terminat.
Tare marfa!
Salut!
Tunetron, sunetul bubuiturii. Unde a început totul.
Da, aveam și hanoracul care acum e de colecție,
dar mi l-a aruncat mama.
Maică-ta e o femeie proastă.
Nu se simte prea bine.
Și?
De ce nu filmăm, băiete?
Luminile... Știi cum e.
Da.
Doamne, normal că știi! Doar ești Pat Shannon.
Îți știu părerea despre mine.
Sunt tipul cu ceafă groasă
care a bătut cuba cu Shane la Comic Con 2017.
Dar să-ți spun eu cine sunt.
Există cei de deasupra liniei,
actorii, talentele...
„Ce talentat sunt! Uită-te la mine!”
Și există cei de sub linie, forța brută.
„Sunt mașinist. Conduc un dolly.”
Da. O laie!
Știi cine sunt eu, băiete?
Eu sunt linia.
Sunt singura forță constantă din acest univers
și sunt complet invizibil.
Dar sunt și adult. Am venit să vă ajut.
Știu despre platoul P.
Risipa de bani.
Știu și că ai întârziat cu 12 zile.
Ce mai trebuie să știu?
Shannon care tună și fulgeră! Salutare, omule!
Justin, producătorul!
Arunci cu banii mei ca acum cinci ani?
Mergem?
Da, hai să ne plimbăm puțin!
Stai liniștit, îl bag în mă-sa.
- A venit Justin. - Ura!
Îl bagă pe Pat în mă-sa. Cred că scăpăm cu bine.
- Uite-l! - S-a întors tăticu'.
- Paratrăsnetul nostru. - Ozonul nostru.
Salut! I-am zis lui Pat să se ducă în mă-sa,
și am fost concediat.
Îmi pare rău!
Și ce înseamnă asta?
Că sunt șomer.
Înțeleg, dar
- ...cum rămâne cu mine? - Se schimbă situația.
Au adus alt producător.
Măiculiță!
Frate, Resurse Umane. Deja!
Bună, Shelly!
Nu poți concedia stratul de ozon.
Daniel?
Mă lasă fără producător.
Sun la Shane. Vrea să contribuie.
Doamne, ce jegos nemilos e Pat!
Suntem toți aici. Intru în cort.
O să auzi un sunet de fermoar.
Băga-mi-aș!
Oamenii-mușchi, camera din dreapta soclului!
Capturile digitale îi înlocuiesc pe Oamenii-pește, fie-le țărâna ușoară!
Privirea spre al doilea soare!
- Vin cei de la capturi. - Grozav!
Iartă-mă, dar nu respir bine.
Piersici și frișcă. Baftă!
Trebuie să filmăm. O să filmăm!
Cascadorie mare mâine.
Actorii sunt agățați cu cabluri.
- Miză mare. Vorbesc serios. - Bine.
Și zi-le celor de la Tehnic să scape de porumbeii din platoul C!
Ne omoară cu gânguritul lor.
Am înțeles. Să alunge porumbeii!
Poți să pleci acasă vreo 430 de minute.
Pot să întreb?
De ce?
Sunt sinceră, nu pare o atmosferă senină.
Un tip pe nume Curly lucrează de 30 de ani într-un circ,
mergând după elefanți cu o găleată mare
și strângând bălegarul.
La sfârșitul serii, trebuie să-l ardă.
Deci se întoarce acasă mirosind mereu a bălegar de elefant.
Într-o zi, fratele lui îi zice: „Curly, veste bună!
Te poți angaja la mine la birou.
Salariu bun. Program de lucru normal.”
Iar Curly zice: „Poftim?
Și să renunț la showbiz?”
Un banc clasic.
Pe mâine!
Peter, poți descrie intriga filmului în zece cuvinte?
Eu o să vorbesc și tu o să folosești ce vrei.
M-ai întrebat despre viitorul teatrului.
E o lume diferită acum.
Actorii, talentul. Și mai e și chestia asta:
„Nu poți interpreta asta dacă nu ești așa.”
Echipa de PR s-a îngălbenit, dar așa e, la dracu'!
Poți descrie intriga filmului?
E o poveste despre un tip, Tecto, jucat de mine.
Eu sunt...
tipul cu cutremurele
care călătorește prin spațiu
ca să-l găsească pe Peter care e Ochiul.
Se numește „Ochiul”, ca ochii din cap.
El e Ochiul, eu sunt Tecto.
Ai văzut Dulce-acrișor? Despre prietenie?
Cu Eddie Murphy.
Eu sunt chinezul.
Agentul sună și zice: „Peter, vrea să te cunoască Eddie.”
Mă duc la el acasă.
Știi ce are în foaierul casei?
Un bufet internațional permanent!
Nu fac mișto. Un bufet ca în croazierele de lux.
Câtă mâncare vrei. Supă de ravioli, curry verde thailandez.
Normal, are lămpi de ținut la cald.
Care e rolul tău?
Sunt prim asistent de regie.
Rolul meu e să-i împiedic
pe actori să se omoare între ei sau să se sinucidă.
Și lucrez cu regizorul, îl ajut cu viziunea sa.
Fac orice. Sunt omul bun la toate.
Supereroul căruia nu-i mulțumește nimeni.
N-am mâncat așa bine în viața mea.
Chifteluțe de crab, șaorma de pui, fântână de ciocolată.
Normal, m-am dus să mai iau o porție.
Era bufet suedez. Nu ținea nimeni cont.
Păcat pentru film!
Lumea zice că am fost bun, dar cine știe?
Subtitrarea: Aurelia Costache