STEJDŽ B
Budite u pripravnosti.
Dobro, pozadina.
Slušajte, Riboliki, gledajte u drugi mesec.
Mahovinari, kamera desno snima ruševine hrama. Hvala.
Izvinite. Nisam slušao, malo mi je teško.
Riblja glava, ljudske noge, drugi mesec. Hvala.
Dobro. - Danijele?
Dag. Novi treći asistent.
Drago mi je. Gde smo s osvetljenjem?
Takođe, razgovaraj s keteringom. Nema supe za Ribolike.
Ne želim... Tišina na setu! ...tečnost na krljuštima.
Adame, kako je? - Probaj.
Ćuretina, proteinsko piće. Kao Dan zahvalnosti na steroidima.
Ćuretina na steroidima. Mama, ne, izvini. Ćao.
Učini mi. Pomiriši Garija.
Pomirišem? - Mikromana.
Da znam... Tišina! ...da li je pijan, naduvan ili i jedno i drugo.
Dene, jedan Riboliki je u panici.
Izvinite, imam panični napad. Mora da je od lateksa.
Kad završavamo s Ribolikima? - Za sat i po.
Daj mi 20 minuta. Probaj ovo. Kivi i marakuja.
Dobro. - Pomirisala sam Garija.
Mislim da je trava. - Sjajno.
Može da radi kad je naduvan. Prekini me za šest sekundi.
Pitere, gospodine! - Imam vic za tebe.
Verovatno je neprimeren, ali jebiga. - Da čujem.
Transseksualac ulazi u močvaru...
Danijele, imamo nešto hitno.
Zapamti gde si stao. Hitan slučaj, sestro!
Odlično. Gde smo s osvetljenjem?
Takođe, ne daj Piteru da ispriča vic.
Sranje! Požar u studiju.
To su samo kuće. U redu je.
Molim vas, ignorišite kuće u plamenu.
Danijele, Erik je zabrinut.
Veoma je bled, čak i za Nemca. I ja se brinem.
Zabrinjavajuće. - Zabrinut sam.
Velika scena s vodopadom, 16 postavki. Neće uspeti.
Eriče, imaš moju reč. Uspećemo.
Dobro.
Nema šanse. Danas imamo vatrenu loptu i sve će nas ubiti.
Šejn je na vezi. Ima nekih beleški.
Odlično. Obaveštavaj me. Volim svoj život.
Riboliki, dolazi. - Izvanredno.
Želim da skinem ovo. - Lako. Četiri sata na stolici.
Da li ste upoznati sa stripom? Ja jesam.
To mi je tata čitao
i začas bih se menjao s vama.
Zato što si ti Riboliki. Važi?
Da. - Hvala.
Riboliki prolazi. - Je li to bilo stvarno?
Tata je mrtav. Voleo je sport.
Gde smo s osvetljenjem? - Novosti od Šejna. Nema beleški.
Odlično. Hvala što si mi to preneo.
Osvetljenje je spremno. - Dobro!
Spremni smo za probu. Ljudi, proba!
Kamera spremna? - Spremna.
U redu, dajte vetar. - Dajte vetar!
U redu, atmosfera je dobra. Sad, voda.
Voda.
Još samo 83 dana i gotovi smo.
Uživajmo u svakom trenutku. Riblja kaciga!
I, akcija!
Konačno, stižemo do suštine.
Sastanak starešina.
Oko. Tekto. Čarobni sat.
Sunce je upravo zašlo. Sumrak.
Sve je prokleto tamno ovih dana, zar ne?
Restorani. Ludnica.
A na plavom ekranu, gromoglasni vodopad.
Da. Sviđa mi se. Koliko gromoglasan?
Može predvizualizacija?
Tražim predvizualizaciju. - Predvizualizacija, narode.
Da. Gospode!
Ovo je sjajno.
Ali, zašto tako hodam?
Naravno, taj hod je čudan, ali šepurenje je zanimljivo.
Šepuriš se, ali nervozno.
Dobro.
Kao panter. Koji je krenuo na razgovor za posao.
Molim? - Ne to.
Ali to, možeš li mi to pokazati?
U hodu?
Ja sam Tekto, kujo. Da.
Poslednja priprema.
Idemo, narode. - Hvala.
Hvala.
Znaš, mi ne kažemo „narode”. Nije ovo folklor.
Da ne budem kreten.
32% efikasnog spavanja. Ne čudi što je nervozan. Erik.
TEKTO OKO OLUJE
Kupila sam mu prsten za spavanje. Da ga pratim.
Volela bih da ga uhorizontalim. Da dremne.
Zašto je to tu?
Izvini. Dolazi Pet Šenon.
Sir i krekeri. - Da. Naravno.
Bez panike. Samo...
Pauza od pet minuta! - Pet minuta!
Hladan sam kao led.
Džastine, ja sam. Pet Šenon je ovde.
Ponavljam. Stigao je Čovek Igračka.
Hoćeš da zamolim dečaka?
Ne. Ne uključuj dečaka. Dečak nije dečak.
Stef, vrati Erika nazad u prikolicu.
Tražim pravi način.
Eriče, danas dolaze da te vide iz studija.
Dolazi Pet Šenon lično.
Dakle, zvaničnici su se konačno udostojili.
Razmišljanja o novom kraju, Stef? - Vrlo rado, Eriče.
Zašto je došao?
Došao je da lansira nove igre na naduvavanje
na Evropskoj konvenciji.
Bože, kakva banalnost.
Lovator. Božji rotvajler. Kažu da ne zna da čita. Tužno.
Dok je Pet u gradu,
šta kažete na malo bolje osvetljenje?
Želiš da plešem za Čoveka Igračku?
Vi ćete me tapšati i pljeskati i svi ćemo se smejati.
Nikad. Nema smejanja i pljeskanja.
Ja tako ne mislim, ali znamo
da studio misli da je film previše mračan, pa...
Znaju kakav sam ja.
Ja sam uvrnut, težak tip.
Ličim na hipstera u pantalonama koji u „Mudžiju” kupuje peškir,
ali nisam takav. Ja sam čudan i ozbiljan.
Ne znam da razmišljam kao tip
koji pere svoj auto, jede pileći batak sa ženom,
pa se onda kupa.
Ako to žele, nek zovu Rona Hauarda.
Crkva. I, Eriče,
ako studio pokuša da se meša u tvoju viziju,
izvadiću sebi srce nožem za suši.
Zar ne, momci? - Naravno. Sto posto.
Izvinite, ovo mi je prvi dan, pa...
Zovi Džastina. Hoću svog producenta da se bori za mene.
Džastin je skratio izviđanje Maroka. Brzo se vraća.
Vidi, malo više svetla
doneće ti dobre veze, važi?
Napravićeš film kakav želiš,
iza filma koji misle da praviš.
Sve ono o planeti, o frakturiranju.
Želim da kažem nešto o frakturiranju.
Ali ne sme biti više svetla. Nema svetlosnih izvora.
Sem ako... nemamo drugo sunce.
Ne zalazak sunca.
Već zora.
Bravo! Opet je to uradio.
Zato imaš Zlatnog leoparda iz Lokarna.
Ovo je stvarno dobro, Eriče.
Popuši mu, Greta Gervig.
Moramo da počistimo kuću za veliku posetu.
Opet pomiriši Garija.
Ako još smrdi na travu, obrati se garderobi.
Nek ga poprskaju.
I niko ne sme Petu da pokaže stejdž P.
Šta je na stejdžu P?
Oko 60 živih sadnica Jošino trešanja uvezenih iz Kjota,
a onda izbačenih iz scenarija.
Kakva šteta! Mogla je da se izgradi dečja bolnica.
Da umreš od smeha.
Da, ali šta je cena snova?
Umesto sumraka, svitanje.
Evo genijalnog plana.
Dva sunca.
Dvostruka svitanja. Dobro.
Hvala, maestro. Opet ste uspeli.
Riba ribi grize rep. Ukrcajte se u vozilo za hitne slučajeve, molim.
U vozilo za hitne slučajeve.
Dobro, teraj se.
Dobro, idemo sada.
Kreće slika.
Snimamo zvuk i pojačajte taj vetar. - Snimamo.
Genocidni džokej je na prstima prošao pored bebinog sanduka.
Dobro, i...
Akcija.
Veliko Oko, nateran da prosjači pred Većem Mahovinara.
Za čoveka s dva vida...
Izvini. Zašto vičeš?
Zašto on viče?
Ne vičem. Pričam glasno jer smo pored vodopada.
Projektovao bih...
Dobro, rez. - Dobro, seci.
Zašto se sastajemo pored vodopada
ako moramo da vičemo?
Vodopadi su toliko glasni.
Eriče, koliko su vodopadi glasni? - Zaglušujući su.
Dene, možemo li da pustimo zvuk gromoglasnog vodopada sa Fidžija?
Ne. - Zašto ne?
Zato što je Majlo tako rekao. Majlo!
Meni niko nije rekao. Ako vam treba vodič, vičite.
Vodopad! Toliko su glasni.
Vodopad! - Vodopad!
Veliko Oko!
To je zvuk vode koja udara po stenama.
Vodopad! - Vodopad!
Ovo je sastanak veća na kom treba da se odluči o izručivanju.
Da je toliko glasno, bili bismo u kancelariji.
Ali oni nemaju kancelarije jer 80% njih čini mahovina.
Ali zato imaju držače za papir.
Nismo divljaci.
Izvinjavam se, dobijam uputstva od nečega što raste na kamenu?
Može li ovaj da ode?
Žao mi je, Pitere, zaista,
ali zaista smatram da treba da budem glasan.
Pitere, šta kažeš na to da se nađete na pola puta?
Ne mogu, imam polipe na glasnim žicama
usled PP-a.
„Previše pozorišta”. Žao mi je.
Pre će biti PV. „Previše vina”.
Dakle, mislim da čovek dolazi.
Čovek iz studija.
Čoveče. Baš je kršan, zar ne?
Velik, kršan čovek.
Razmišljam o taktičnom svetlu da ugostimo čoveka iz studija.
Horste.
Previše je mračno. Ne mogu da vide moj film.
Nek bude svetlije.
Vaša želja je za mene komanda.
Želiš li malo da se ispsuješ pre toga ili...
Seronja.
Kurati, lovatorski fašista.
Začepljeni kosmički anus i kretenska udaraljka.
Kakva mašta.
Jebač bakuta!
Ja sam bio treći pomoćnik na „Tanderonu”.
Erik Bušard. „Nesviđanje”, kakav film.
Zaista nije vredan.
Bože! Hvala.
Može jedan selfi? Molim te? Da me deca ne ubiju.
Naravno. - Da? Hvala.
Evo. Hvala.
Hvala tebi što si me pustio u svoj peščanik.
Stef, njegova desna noga.
Voleo bih da ti otvorim glavu i pijem iz nje.
Pomoćnik, ali žena.
Idemo u kantinu.
Imam potrebu za hranom. Hajde.
Šta? Možeš li da središ...
Da. - Da.
Evo, stiže. „Juriš svetlosne brigade”.
Drugo sunce, divno! - Horste!
On želi svetlo...
Daj mi ten!
Onda nek bude prokletog svetla.
Ovo je tanjir s luksuznim sirevima.
Ženska desna ruka.
Znam razliku između ruku i nogu.
Maestro, samo da znaš.
Profesionalna učtivost.
Desio se genocid.
Genocid? - Da.
Trebao nam je zaslađivač za „Centurios 2”.
Postalo je malo suvonjavo, pa nam je trebalo malo čatnija
da savladamo treći čin.
Pa smo masakrirali Ribolike.
Čatni? - Visceralni čatni.
Čovek, žena, dete.
Brutalno, razarajuće, opako.
Riboliki su u mom filmu. - Tako je.
Ali, da li su?
Da. Ne, jesu.
Samo kažem da su pobijeni u filmovima
snimljenim pre ovoga, pa...
Da li Šejn zna? - Šejn sve zna.
Veoma je srećan zbog toga.
Spektakularno. Kažem,
oči će ti iskočiti na zadnjicu.
Šejn kaže da se posle prve verzije genocida
kikotao kao školarica.
Sviđa mu se to što radite. - I meni. Nama.
Sviđa mu se.
Verujemo u Šejna. Taj nikad ne greši.
Pocrveneli smo.
Izvini, samo kalibrišem svoj osećaj univerzuma.
Naravno, samo polako.
Razumem. Sve je povezano. Sve je jedno.
Riboliki nose veliku tematsku težinu.
U redu, evo.
Salveta? - Hvala.
„Centurios 2” je naš nosač šatora.
Bez njega nema šatora.
A bez šatora, u snu će nas pojesti
devetogodišnji tiktokeri navučeni na superheroje.
Što nije prava bolest zavisnosti, čista prevara.
Samo trenutak. Imaš 25 sekundi.
Počni da ne bih prekinuo.
Šta se upravo desilo?
Nosač šatora? Šta smo onda mi?
Mi smo nosač šatora. Šatori imaju puno nosača.
Gde je Džastin? Moj producent?
Ne razumem studijsku logiku. Ne radi mi leva hemisfera.
Ali imaš dve desne, možda i više.
Džastin je poleteo iz Tangera, stiže do jedan.
Nego, može jedna dremka?
Neću da dremam, Stefani! Hoću svoje Ribolike ljude.
A ja želim mesto za parking i kreativni kutak.
Svi pravimo kompromise.
Pauza za ručak. - Ručak, narode... Ljudi.
Isprati Peta do kamiona s takom. Drži ga na oku.
I ne sme na stejdž P. Svi imamo dušu.
Bože, ovo tako ispunjava.
Je li neko raspoložen za sendvič i ćaskanje...
Ne?
Dobro.
Toliko filmova s Maksimumom.
Hvala Bogu.
„Toksični čovek”. Izlazila sam s njim.
Da.
„Grimizna barica”. Možda je urinarna infekcija.
Pogledajte film. Posetite doktora.
Čisto da znate,
otvorena sam za nešto s korporativne strane.
Trenutni posao? Loša plata i puno stajanja.
Kao da sam krava ili kamila, kad bi one bile loše plaćene.
A na neki način i jesu.
Samo trenutak. Možeš li da umukneš?
Šališ se? Vrlo rado.
Hvala. Dobro, evo me.
„Centurios 2, Kontinuum počinje”.
Jedva čekam.
Vaša kočija, gospodine.
TAKO KAMION
Šta je bilo? Vraćamo se?
Pet je kod kamiona. Moram da sednem i jedem.
Ustala sam u tri da bih putovala.
U tri? Naspavala si se.
Imaš kul jastuk.
Tehnologija za spavanje. Ne treba da bude kul.
Kakav dan. Ne čudi što svi izgledate umorno.
Danas? To nije ništa.
Nisi bila ovde kad se oprema srušila.
To je bilo zabavno. Ali ne za sve.
Nažalost. Ali, sve je onako kako treba da bude.
Siri, pročitaj mi nove poruke.
Lukas me je opet čuo kako plačem.
Moramo da razgovaramo s njim o razvodu.
Ne zanima me da li si zauzet
svojim usranim filmom za štrebere koji masturbiraju.
Emotikon uplakano lice.
Sve je onako kako treba da bude.
Znate gde je kancelarija produkcije?
Anita? - Izvini, poznajemo se?
Ja sam, Danijel.
Šta... - Ja sam prvi asistent reditelja.
Dobro.
Vidim da spavaš, pa...
Ja...
Čuo sam da produciraš?
Da. Televizijski deo Maksimuma.
„Liga izuzetnih Džesika”.
„Valčer” ju je nazvao
„jednom od sedam najboljih prošlomesečnih promocija”.
Da... - Dobro.
Nisam znao. Nisam ni čuo za to. Dag, da li...
Rekla si da moraš... - Ne, u redu je. Hvala, Dene.
Lep vam je ogrtač.
Hvala. Ne nose ih svi heroji.
Samo da znam, koliko ostaješ u gradu?
Izvini, moram da se javim. Da, imam novosti za tebe.
Bože. Dobro si?
Brutalno. - Šta to?
Kako te je izignorisala?
Kakva je to priča? Da li ste...
Ovakav razgovor ne priliči trećem asistentu reditelja.
Molim te, zameni baterije.
I... Napuni mi vejp. Hvala.
Piter ne vidi.
Vrući mafini u kantini. - Skidaj se s kanala 2!
Izvini, nisam čuo. Vrući mafini u kantini. Prijem.
Ako su nas masakrirali, hoćemo li dobiti dnevnice?
Obrati se produkciji. Završavamo s Ribolikima.
Bili ste sjajni! Je li on unutra?
Daj, Danijele. On ne prekida tvoje dremke.
Eriče, Piter ne vidi.
Kako misliš, ne vidi?
Ne vidi očima.
Mora da vidi. On je Oko.
Ne vidi. Ostavili smo ga ispred opreme za svitanje,
pa smo mu spalili oči. - Spalili?
Svetlima. Da, spalili smo čoveku oči.
Ali on ima drugi vid.
Ali to mu nije pravo oko na kacigi.
Prave oči su mu na licu.
Njih smo spalili.
Da. Ne, ovo je loše.
Piter hoće jebeno da razgovara. Nisam imala vremena da ublažim.
A to se tiče reditelja?
Da. I te kako.
Pitere, kako se osećamo?
Jebeno me bole.
Užasno sam i duboko slep, ali osim toga...
Primećujemo i cenimo tvoj sarkazam.
Takođe, ovo je moj advokat. Zastupaće me za odštetu.
Govorim mu da ne komentariše ništa
jer mu engleski nije maternji jezik.
Pitere, da li si upoznat s Hercogovim „Teretom snova”?
Eriče, ne pravi od ovoga
neku plemenitu žrtvu na filmskom oltaru.
Pogledaj me. - Gospode!
Opalio si mi oči, beskičmenjaku jedan!
Čuješ li me? - Klimam glavom.
Ne slažem se, ali poštujem tvoje gledište
i to prenosim klimanjem glave.
Društvo, nešto nije u redu s mojim očima.
Evo ga, dečko s Jejla.
Taj uvek mora da se umeša.
Ne vidim kako treba.
Ako pogledam pravo, sve mi je čudno.
Sranje! - Šta? Šta kaže? Šta je rekao?
Njegove oči izgledaju gore od tvojih.
Šta? Ne. Je li loše? Trajno?
Ne, privremeno je, u pitanju su opekotine,
ali očiju.
Molim? Ispekao sam oči?
O čemu pričate? Izgledaju normalno.
Nije tačno. Tvoje izgledaju normalno.
Ti to ozbiljno? Mora da si slep
kada ne vidiš ovo. - Jesam.
Oči mi liče na vrh kite Ronalda Makdonalda.
Sad on viče. Mislio sam da ima polipe.
Šta ti znaš o prokletim polipima?
Malo sam računao,
imamo jednako iskustvo u pozorištu, pa...
Sad sam sve čuo. Snimaš li, Viktore?
To je krivokletstvo, seronjo!
Pet je na setu. U svojoj stolici. Pita zašto ne snimamo.
Pitere, znaš šta? Zaista te poštujem.
Posebno tvoj rad iz osamdesetih. Sigurno nije lako
snimati toliko trka u jednom filmu. Ali nosi se.
Stvarno hoćeš da upoređujemo pozorišne kite?
Zato što je moja apsolutni gorostas.
Ljudi!
Studio je tražio više svetla
jer kultura zahteva zasićenu estetiku.
Tako da vas je, na neki način, kultura zaslepila.
Odjebi. - Nosi se.
Da. - A da nastavimo snimanje,
sa praporcima, da znaju gde da gledaju?
Čovek Igračka će saznati. Lovi greške kao ajkula.
Neko mora da mu kaže. - Ćao, društvo. Je li sve u redu?
Svakako. - Neverovatno.
Kul. Šejn radi vruću jogu,
pa imam par minuta da jedem... Namaste, gospodine.
Uradiću to.
To sada nije izvodljivo, ali radiću na tome.
Dobro, Pet ne zna ko smo mi, zaista.
Kad mu kažemo, uvek ćemo biti ljudi
koji su spalili oči čoveka zvanog Oko.
Džastin stiže u četiri. Imamo 40 minuta.
Odugovlačimo, pa se krijemo iza Džastina.
Nek on upije kaznu. To je njegov posao.
Nisam nezainteresovan za ovo.
Snimaćemo. Opet snimamo master.
Usredsredite se na nagradu.
Uz izvinjenje svima koji su bez očiju.
Dovedite zamene za Adama i Pitera. Ja sam u klonji.
Novosti?
Stigla je hitna pomoć.
Piter i Adam neće da se voze zajedno.
Zovem druga ambulantna kola. Prijem.
Dobra roba.
Zdravo.
„Tanderon”, zvuk tutnjave. Gde je sve počelo.
Da, imao sam i kapuljaču, koja je sada veoma tražena,
ali mama mi je bacila.
Mama ti je veoma glupa žena.
Da, zapravo joj nije dobro.
I?
Zašto ne snimamo, sinko?
Svetlo? Znaš kako to ide.
Da.
Bože, naravno da znaš. Ti si Pet Šenon.
Znam šta stvarno misliš o meni.
Daj, ja sam glavonja
koji je zabrljao pozdrav sa Šejnom na Konferenciji stripova 2017.
Pa, reći ću ti ko sam ja.
Postoje ljudi iznad linije,
to su glumci, talenti...
„Ja sam talenat. Tako sam talentovana. Vidi me!”
Zatim ljudi ispod linije, šljakeri.
„Ja sam scenski majstor. Napravio sam slajder za kameru.”
Da. Bravo za tebe.
Ali, znaš li ko sam ja, sinko?
Ja sam ta linija.
Ja sam stalna sila u ovom univerzumu
i potpuno sam nevidljiv.
Takođe sam odrasla osoba. Tu sam da pomognem.
Znam za stejdž P.
Prekomerne troškove.
Takođe znam da si 12 dana u kašnjenju.
Šta još treba da znam?
Šenon tobdžija. Šta ima, čoveče?
Džastin. G. Producent.
Bacaš moje pare kao pre pet godina?
Hoćemo li?
Da. Hajde da se prošetamo.
Opusti se, reći ću mu da se nosi.
Džastin je stigao.
Reći će Petu da se nosi. Trebalo bi da budemo dobro.
Evo ga. - Tata se vratio kući.
Sunđer besa. - Ljudski ozon.
Zdravo, ljudi. Upravo sam rekao Petu da se nosi
i dobio sam otkaz.
Izvini.
Šta to znači?
Da nemam posao.
Ne, naravno...
Ali za mene. - Preokret, valjda.
Doveli su novog producenta.
Gospode.
Bože. Kadrovska. Već.
Zdravo, Šeli.
Ne možeš otpustiti ozonski omotač.
Danijele?
Uzeli su mi producenta.
Zovem Šejna. Želi da se pridruži.
Bože! Pet je jedan hladnokrvni gad.
Svi smo tu. Ulazim u šator.
Sad ćete čuti zvuk rajsferšlusa.
Sranje.
Dobro, Mahovinari, kamera desno od stuba.
Ljudi u zelenom, ljubazno ćete zamenili Ribolike.
Pogled na drugo sunce.
Stiže čovek u zelenom. - Odlično.
Izvinite, ali u ovom se jedva diše.
Breskve i šlag. Sve najbolje.
Moramo da snimamo!
Velika scena sutra.
Glumci mi vise na sajlama.
Veliki ulog. Doslovno. - Da.
Takođe, javi studiju da sklone one golubove sa stejdža C.
Gukanje će nas ubiti.
Razumem. Zabraniti golubove.
Sad možeš da stigneš kući za otprilike 430 minuta.
Mogu li da pitam?
Zašto?
Da budem iskrena, ne primam dobre vibracije.
Jedan tip, Kerli, radio je u cirkusu 30 godina,
pratio je slonove noseći veliku kantu,
skupljao slonovska govna.
Svake večeri morao je sve da ih spali.
Odlazio je kući smrdeći na spaljena slonovska govna.
Jednog dana, prišao mu je brat i rekao: „Kerli, sjajna vest.
Našao sam ti posao na mom poslu.
Pristojna plata. Radićeš normalne sate.”
A Kerli kaže: „Šta?
Da napustim šou-biznis?”
Legendarni vic.
Vidimo se sutra!
Pitere, možeš li da opišeš zaplet filma u deset reči?
Ja ću da pričam, a vi iskoristite šta hoćete.
Pitali ste me o radu u pozorištu.
To je sada drugi svet.
Glumci, zanat. Sve to:
„Ne možeš da igraš ovo ako nisi ono.”
Već vidim kako je moj PR tim prebledeo. Nek se nose.
Opišete nam zaplet „Tekta”.
To je priča o jednom tipu, meni, o Tektu.
Ja sam...
Čovek Zemljotres.
Odlazim na put kroz svemir
da pronađem Pitera koji igra Oko.
„Oko” kao organ, ne kao prilog.
On ne igra mene jer sam ja ja. Ja sam Tekto.
Gledali ste „Slatko i kiselo”? O drugarima.
Edi Marfi.
Ja igram Kineza.
Agent me je pozvao: „Pitere, Edi želi da te upozna.”
Odem ja kod Edija.
Znate da ima foaje u svojoj kući?
Internacionalna hrana 24 sata dnevno!
Ne lažem. Hrana kao na kruzeru.
Sva moguća hrana. Vonton supa. Tajlandski zeleni kari.
Ima lampe da bi sve ostalo toplo.
Šta je vaša uloga?
Ja sam prvi asistent reditelja. Prvi asistent.
Moj posao je da sprečim glumce
da se međusobno potuku.
Takođe radim s rediteljem, pomažem mu da ostvari viziju.
Ja sam sve. Ja sam čovek za sve.
Najveći superheroj na svetu koji ne prima hvale.
To mi je bio jedan od boljih obroka u životu.
Čili krabe, pileća korma, čokoladna fontana,
Vratio sam se za par sekundi jer se moglo.
Kao švedski sto. Niko nije brojao.
Šteta za film.
Kažu da sam bio veoma dobar u njemu, ali ko će to znati?
Prevod titlova: Mirjana Kostadinović