NEW YORK
Jmenuji se Gala Scottová. A ne, nejsem nóbl bokovka dealera drog
ani striptérka, co chodí s mafiánem v kravatě.
Včera byl můj život dokonalý. Aspoň jsem si to myslela.
Jo, bylo pár varovných znamení. Například můj manžel.
Kdyby to nebyl takovej... dáreček,
teď bych slavila a nelepila si na tělo peníze.
O DVA DNY DŘÍVE
Vypadám jako oblečená v závěsu.
- Já myslela, že už šaty máš. - Mám. Objednala jsem šaty. Přišlo tohle.
Jo. Už mám krizi středního věku. Myslíš, že narvu zadek do koženky?
Předně, to není krize středního věku.
- Brnkni, až budeš zakopávat o bradavky. - Jo.
Hele. A jak se vůbec vede Kate?
Dobře. Ona... No víš...
Co odjela na školu, si tolik nepovídáme,
ale ohromně mě podporuje a tohle celé je v podstatě její nápad.
Tak to je bezva. Aspoň s tebou tvé dítě mluví.
To moje si mě zablokovalo na sítích, že používám moc emoji.
Taky že jo.
Fakt nechápu, že večer nepřijdeš.
Já vím, ale s tím chlapem si píšu měsíc.
A podívej na něj. Dnes večer se setkáme. Představuju ti Roberta.
- Jmenuje se Ronaldo. - Ronaldo. Jo.
Zkusím si tyhle.
Věříte, že její matka mačkala hrozny v Napě?
A ona si dnes otevře vlastní vinotéku.
Říkáš to už pátému člověku.
Já vím. Jsem hrdá.
- Jdeme. - To... To bylo moje.
Tak jo. Všechno je nachystáno.
Občerstvení přivezou na sedmou.
- A hosté potvrdili účast. - Fajn.
Vzala jsem ti oblek z čistírny.
- Dík. - Ten zelený.
- A dokázala jsem to! Našla jsem si šaty! - Skvělý.
- A kolik stály? - Nevím. Koupila jsem troje.
Nemůžeš si obléct víc než jedny.
Jo, já vím, ale za týden mám tu charitu, tak si vezmu jedny z nich.
Jo, fajn.
Brnknu domácímu. Nechal mi vzkaz.
- Já už mu volal. - Jo? Fajn.
A co ten e-mail od firmy s osvětlením? Nedostali zálohu?
- Je to pod kontrolou. - Jo?
- Jo. Je to zařízeno. - Fajn.
Super, žes to stihl.
Bude to dokonalé, protože ty jsi dokonalá.
Jsi můj oblíbený byznysmen.
Já to jen spočítal.
Všechno ostatní jsi zastala ty.
To je pravda.
Ale ksakru.
Něco jsem nechal v kanceláři. Musím se vrátit.
Cože?
To ne. Teď hned?
Jo. Promiň.
Vysadím tě doma a přijdu na tu párty
- tak ve 20:15? - Zlato, ne,
- musíme se doma připravit. - Kotě. Ve 20:15, slibuju.
Slibuju.
Tak fajn.
VINOTÉKA GALY SCOTTOVÉ
Tak co tomu říkáš? Popravdě.
Je to taková nádhera, až se mi chce plakat. A opít se.
Na tomhle jsem dřela, co Kate odjela na kolej.
Musí to vyjít.
Zlato, neznám nikoho, kdo by o vínech věděl víc než ty.
S médii si nelam hlavu.
Jen je dost opij, a dají ti pochvalné kritiky.
Máš pravdu.
Kde ten Fred vězí? Už tu měl být.
Určitě je na cestě.
Ty nepřestávej pít.
Váš manžel má kapku zpoždění, co?
No, bez zácp by to nebyl New York.
Znám vás? Jste Fredovi přátelé?
Fred nám tu měl předat, co nám dluží.
Neřekl vám to?
Jste ti dodavatelé občerstvení. Pardon. Já myslela, že to Fred vyřídil.
Můžu vám vypsat šek. Kolik vám dlužím?
Patnáct milionů dolarů.
To žertujete?
O penězích nežertujeme nikdy.
Fred si ty peníze půjčil od našeho šéfa.
Musel je použít tady na to.
Což z nás dělá partnery.
Vypadá to tu skvěle.
Tenhle podnik tedy ani zdaleka nestál 15 milionů.
Jo.
- Kdo ví, co s tolika penězi udělal? - No jak vidíte...
Fred tu není.
Nevím, o čem to mluvíte, tak zkrátka zavolám...
Ochranka.
To není moc dobrý nápad.
Máte 24 hodin.
Když nám peníze nedáte, budeme muset zajet za vaší dcerou Kate na Rhode Island.
A za vaší matkou do domova pro seniory.
Už je neuvidíte.
Rozhodnutí je na vás.
Frede?
Frede.
Ježíši. Díkybohu.
Do vinotéky přišli dva chlápci.
Že prý jim dlužíš 15 milionů dolarů. Snad nějaký nechutný vtip.
Není to vtip.
- Co? Kam to jdeš? - Ne.
- Co to děláš? Frede! - Nemám čas to probírat...
- Cože? Nemáš čas? - Jo.
Co se ksakru děje?
Když hned neodjedu, oddělají mě.
- Cože? - Jo, to...
- Nemůžeš odjet. - Musím jít...
- Musíš to napravit. - Musím...
- Řekni, že to napravíš. - Jo. Napravím!
Všechno napravím. Já to... Věř mi. Jo?
Se mnou nejsi v bezpečí. Odjeď s Kate a s matkou z New Yorku.
Opusťte stát. Najdu si vás.
Frede.
Frede!
Zdravím. Ráda bych vybrala část úspor.
Je mi líto, ale váš účet je přečerpaný.
Vaše účty i karty byly zablokovány.
Byl to dárek k výročí, je nesmírně cenný.
To je možné. Ale je to padělek.
Cože?
Za tamty kousky vám dám 50 tisíc.
A můžu přihodit pět litrů za prsten.
Tady Kate. Teď nemůžu k telefonu, zavolám zpátky později. Líbám.
Ahoj zlato, tady máma.
Právě tě jedu vyzvednout.
Překvápko! Dívčí jízda. Za chvíli ahoj.
Bože.
POKLIDNÉ JEZERO
- Máte tramadol? Diazepam? - Ne.
Musíte sáhnout trochu hlouběji, protože po tomhle je vysoká poptávka.
Chce je každý.
Mám xanax.
To je jiná písnička.
Mluvme obchodně! Jdeme na to. Fajn, výborně.
- Mami, co to děláš? - Mluvím s přítelem ze španělské skupiny.
- Nashle! - Nashle!
- Učím španělštinu, víš? - Ty prodáváš prášky?
Ne, ne, drahoušku. Všechny jsou legální.
Někdo ty chudáky rozveselit musí. Jak vidíš.
To probereme pak. Pojď.
Ale co tu děláš? Copak je neděle?
Ne, mami. Už jsme o tom mluvily po telefonu.
Říkala jsem, že přijedu. Nevzpomínáš si?
Skoro.
No to je jedno.
Jsem tu, protože jedeme na výlet!
- Výborně. - Sbalíme ti kufr.
Kufr?
Kam že to jedeme?
Je to dámská jízda! Pořád říkáš, že tu jsi jak ve vězení.
- S tím blbem, co sis vzala, nejedu. - Bereš si tyhle fotky?
Jo. Nechci zapomenout, jak jsem byla sexy. Tvá máma byla největší kočka v La Muze.
La Muga? To... To je malé městečko, viď?
Ale překrásné.
No ale nejezdí tam zrovna moc lidí.
Víc lidí není třeba.
DŮM XATARTOVÝCH
To byl tvůj dům ve Španělsku?
Ano. Jedna půlka je moje, druhá mé sestry.
Tak tam jedeme.
Do La Mugy?
Pořád vyprávíš o svém městě. O tátovi.
A vždycky jsi říkala, že se tam chceš vrátit.
To jsem říkala?
Ano, ovšemže říkala.
Jen si to teď nevybavuješ.
Bylo by skvělé znovu navázat kontakt s rodnou hroudou.
Prý „navázat kontakt“.
- Jen na pár dní, prosím. - Ale do letadla nevlezu.
Mám hrůzu, že spadne.
Jestli mě chceš dostat do letadla, musíš mě opít.
Na tohle nemáme čas.
Ve 14 jsi kouřila i přes můj zákaz. Mělas mě za blbce?
Fajn. Jeden drink v letadle. Jen jeden.
Tři a panáka.
Dva a panáka.
- Fajn. - Pojď, mami! Máme naspěch.
Co tu děláme?
Říkala jsem ti to, mami.
Sem Kate chodí do školy.
Kate! Kate!
Není to tvá máma?
- Mami? - Kate! Ahoj!
AKADEMIE WALDEN POND
- Zdravím, paní Scottová! - Maggie, moc ráda tě vidím!
- Lhaní ti nejde. - Zmlkni.
- Myslím, že mě nemá ráda. - Ale jistěže má.
- Ahoj večer. - Tak jo.
Nejsi ráda, že má tvá dcera přítelkyni?
Ovšemže jsem. Jen se mi nelíbí, že je to Maggie.
Co tu děláte?
Ty už neposloucháš ani moje vzkazy?
Mami, přestaň.
Tak jo, je to překvapení. Dámská jízda!
Já nic, to tvoje máma.
O co vůbec jde?
Tvá babička chce na výlet, ukázat nám město, kde vyrůstala.
A chce tam jet se svou dcerou a oblíbenou vnučkou.
Jedinou vnučkou. To to nepočká?
- Ne. - Proč ne?
Protože babička je nemocná. Ta její demence se zhoršuje.
Mami. Vypadá pořád stejně.
Ne, je na tom hůř. Říkal to doktor.
O kolik?
Když nevyrazíme teď,
pak už může být pozdě.
Takže jo, je to její poslední přání před smrtí.
Frede, jedeme do mámina rodiště ve Španělsku.
Volám ti furt dokola. Prosím, řekni, že jsi v pořádku.
Tudy, paní.
Projděte, prosím.
Dobře.
- Můžete tudy? - Pojď, zlato.
Projděte, paní.
Projděte, prosím.
BOSTON – ŠPANĚLSKO
Polštář, babi?
Ne.
Donesu ti další deku. Co budeš chtít.
Dík, zlato. Neboj. Jsem v pohodě.
Fajn. Ale kdyby cokoli, stačí říct.
Mám tě moc ráda. Víš to, že jo?
- Ano, ano. - Fajn.
Tvá dcera se chová divně.
Zkus usnout, mami.
Usnula bych, kdyby na mě nekoukala.
Znervózňuje mě.
Co to s váma dneska je? Chováte se divně.
Ale nic! Jen jsme z té cesty krapet nervózní.
Jo.
Zachránila jste mi život. Jste krásná.
Další?
Dej jí pokoj.
Jeden drink. Co je na tom? Nechceš, aby byla šťastná?
Děkuji.
Věř mi, Galo. Ty a Kate jste pro mě nade vše.
Kdy jsem tě zklamal? Slíbil jsem, že tě učiním šťastnou, a to se stane.
Prosím pozor. Jsme v cíli.
Vítejte v Barceloně.
Doufáme, že jste si let užili, a přejeme příjemný den.
Nefunguje mi mobil.
Určitě bez něj chvilku vydržíš.
Jděte se někam najíst a já zatím vypůjčím auto.
Dobrý nápad. Mám děsnou žízeň.
Ne, najíst. Neslyšelas? Žádnou whiskey!
Jasně. Já řídit nebudu.
Jdeme, drahoušku.
Podepište to tady, tady a tady.
Potřebuji jen kartu kvůli záloze
a potvrdíme výpůjčku.
- Kartu? - Ano.
Kreditku.
Jo.
Díky.
Ta nefunguje. Nemáte jinou?
Ano, jistě.
Ne.
Nefungují.
Ale mám hotovost.
Ne. Je mi líto,
ale hotovost nepřijímáme. Firemní zásady.
Dobrá.
Chápu. Manueli.
- Manuel? Jo. - Jo, Manuel. To jsem já.
Manu.
Jste moc hodný.
Sympatický.
A pohledný.
Určitě dost dřete, ale šéf vám moc neplatí.
Je mi líto. Ne.
Promiňte! Pardon. Možná to bude znít divně, ale...
Jo. Tak se s tím musí.
Děláš si srandu?
Tak jdete, nebo ne?
Pojďte.
To že je z půjčovny? Měli by platit tobě.
- Pardon! - Neumíš vůbec řídit!
Mami, tohle je manuál. S automatem mi to jde mnohem líp.
VÍTEJTE V GIRONĚ
- Co děláš? S kým si píšeš? - Jen píšu tátovi, že jsme tady.
Ale nemáš ani zapnutý datový roaming.
Zapnula jsem si ho na letišti. Klid.
Ten telefon je droga. Co táta odepsal?
Nic. Jeho mobil je vypnutý.
No tak vidíš. Jsi na tom krámu závislá.
Tohle je dámská jízda. Řekla jsem bez mobilů. Dej mi ho.
Mami. Přestaň.
- Dej mi ho. - Ne.
Šílíš? Nedám ti ho.
- Dej mi ho. - Ne.
Radši si ho vezmu.
- Ne, mami. - Je to pro tvoje dobro.
Dej mi ten telefon!
Nedám ti ho.
- Mami, rozbiješ ho. - Dej mi ho.
To jako fakt? Byl to úplně novej mobil.
Promiň. Byl to zkrat.
Zastav. Musím se pro něj vrátit, mami.
Nevrátíme se, zlato. Už bude rozbitý. Koupím ti nový.
Jedeme do babiččina domu a náramně si to užijeme.
Když babička říkala, že je to město trochu zapadlé,
myslela tím, že je uprostřed ničeho?
Není uprostřed ničeho. Někde je.
Možná když se dáme vlevo...
Co tam, vy dvě, postáváte?
Nezná cestu do tvého města.
La Muga? Neřekly jste, že jedeme do La Mugy.
Už zas, mami? Řekla jsem ti to stokrát.
No tak já tam nejedu.
- Řeklas, že to byl její nápad. - Taky že byl.
Ne. Mami, prosím.
Strašně jsi sem chtěla! Ne?
Chtělas nám ukázat svoje město, kde ses narodila,
dům, kde jsi žila s tetou Marionou.
Babičko, znáš cestu, nebo ne?
Je to tamtudy.
Mami, už jedeme hodinu. Nevidím žádné cedule.
- Jsi si jistá, že jedeme správně? - Ano, to jsem.
Tohle je správný směr. Neboj.
Budeme rády, když stihneme zpáteční let.
Tenhle přístup nepomáhá.
- Tak se mám usmívat? - To by bylo skvělé. Dík.
- Tak se vrať pro můj mobil. - Nevrátíme se.
- Nemůžeš to na mě celý výlet házet. - Chceš se bavit o házení věcí?
- Právě jsi zahodila můj život. - Jo?
Starý muž vinici sází a mladý muž ji sklízí.
Ale žádné mladé muže nevidím. Jen staré paní.
- Co blbneš? Mobil není tvůj život. - Je.
- Fakt? To není pravda. - Mám v něm všechno.
- Tvůj život je rodina. - Ne.
Tví nejbližší. Já, babička a táta.
Pozor!
- Bože. Jsi v pořádku? - Jo.
- Mami, dobrý? - Docela jo!
Všechno je fajn.
Fajn.
Vidíš? Neumíš vůbec řídit.
Co jste zač? Zešílely jste?
Nekoukáte na cestu?
Co děláte?
- Mám s ním promluvit? - Ne, mami. Jdu tam.
- Nevystupuj. - Kam bych asi tak mohla jít?
Aspoň k němu buď milá. Ve městě...
- Ztropí scénu. - Víš co? Jdu jí pomoct.
Jo. To je nejlepší.
Hele, co jste provedla! Ty hrozny jsou teď k ničemu!
A můj návěs je na odpis.
Víte, kolik to stojí?
Zdravím, jak se máte? Byla to nehoda.
- Ne, byla to vaše chyba. Vybočila jste. - Pardon. Já vás neviděla.
Neviděla? Je to traktor!
Možná byste s ním neměl jezdit po cestě.
Jo, je to vaše chyba.
Traktor má být na „granje“.
Granja.
- „Granje.“ - Ne, mami. Farma je granja.
Tu lekci španělštiny si nech.
To mi chybělo. Turisti.
- Ne, my nejsme turisti. Jsme Španělky. - Nikdy jsi ve Španělsku nebyla.
Nepomáháš. Do auta.
Je mi fuk, odkud jste, kam jedete, co děláte.
- Nepatříte za volant. - Dávala jsem velký pozor.
Akorát že je to manuál a řazení jde ztuha.
Mohla byste zkusit řídit bez podpatků.
Co na tom záleží?
V podpatcích umím řídit výborně.
Celá vinice v tahu!
Víte, kolik lidí je na tom závislých?
Musíte zaplatit škodu.
Zaplatit?
Ne, ne.
Taky mám rozbité auto a jsem tu s mámou a dcerou.
Já nechtěla nabourat. A víte co? Nechci se s vámi hádat.
Jste děsně paličatej.
Máte pojistku? Musíme to sepsat.
Samozřejmě, že ji mám. Najdu ji.
Kde je babička?
Proč se ptáš? Je tady.
Julio!
Ty couro!
Celé město slaví svátek!
Přijde ti normální koupat se na Evu, aby to každý viděl?
Nemám plavky!
- A voda je báječná. Zkus to! - Jestli tě uvidí matka, schytáš to!
Povíš jí to, Mariono? Přesně.
Uvidí tě a přijdeš do řečí. Pojď.
Ať si šuškají! Je mi to jedno!
Julio!
Dělej, Julio! Už sem jdou!
Já nechci!
Bože, ty jsi nemožná!
A ty jsi nudná!
Viděla mě?
Sláva svatému Vincenci!
Mami! Co to děláš?
Mariono, nebuď nudná. Jen jsem si šla zaplavat!
Mami, já jsem Gala.
Pojďte se taky vykoupat. Voda je skvělá.
Bože, to je lahoda!
Kate, pojď. Vytáhni ji. Dostaneme ji ven.
Tak pojď. Nohu dej sem.
- Takhle. - Tady...
Jupí!
Ježíš...
Ne, ne, ne.
- Ne. To ne. - Co to má být?
Ne, nenamočte se.
- Proč máš u sebe tolik peněz? - Počkat. Nenamočte se.
Kriste.
Tak jo, tak jo.
Jsi dealerka drog.
To je na dýl, mami.
V televizi teď někoho takovýho odváděla policie.
Nejsem dealerka drog, mami!
- To není normální. - Já vím!
Vysvětlím to pak. Pojďte mi pomoct. Rychle!
Schováme je, než nás zahlédne ten traktorista.
- Tak jo. - Dej mi svou bundu.
Bože. Tak jo, otevři ji. Podrž ji. Takhle.
Fajn.
Zpomal, matko. Pomalu. A normálně.
Neptejte se.
Měli jsme menší problém.
Sakra.
Já myslel, že jste utekly.
Jo. Kam to mám dát?
Fajn.
No tak.
Funguje to?
Co?
Funguje vám auto?
Ne.
Vystupte si, zavolám odtahovku.
Ve městě je servis.
Já jen chci dojet do La Mugy!
Vy jedete do La Mugy?
- Ano. - Vidíte? Nedávala jste pozor.
Jedete špatně. La Muga je tamtudy.
Vážně? Jsem zmatená.
To ta pásmová nemoc. Díky, krasavče.
Já v La Muze bydlím. Jestli chcete...
Můžu vás tam odvézt.
- Američanky, co? - Trošku. Je to poznat?
„Trošku.“ Nevypadáte venkovsky.
- Prý jsi snob. - Španělsky rozumím.
Nechcete řídit?
Tak to si vystoupím.
Já taky.
Přiletěly jsme z New Yorku, ale devět let jsme žily v Mexiku.
A moje matka... Moje matka je...
Nepotřebuje znát celý rodokmen.
Proč jste tady?
Je to rodinný výlet.
Že, mami?
Asi je to pořád to staré nudné město.
Jak kdy.
Ale teď když jste tu vy, určitě se začnou dít zajímavé věci.
Jedeme do matčina domu. Můžete nás tam dovézt?
DŮM XATARTOVÝCH
To není dům vaší matky.
Jasně že je. V tom domě se narodila moje teta i matka.
Teď je ten dům můj.
Cože?
Před lety jsem ho koupil. Náhodička, co?
Jak koupil? To není možné.
Je to náš dům. Budeme v něm bydlet!
Ne, ne. Tam bydlet nemůžete.
Proč ne? Je to náš dům.
Já ten dům koupil a teď je můj. Rozumíte?
Moment. Kdo vám ho prodal?
Dcera paní Carmen.
Mami, tys ten dům prodala a neřekla mi to?
Já? To ne. Nevzpomínám si.
Ne ona. Druhá dcera, Mariona.
Ne, ne. Teta ho prodat nemůže.
Půlka patří mé matce.
- To je... - Nezákonné.
- Jo! - Nemůžu za to.
Ve vedlejším městě je venkovský penzion.
- Venkovský co? - Penzion!
Nejedeme do penzionu. Máme dům! Náš vlastní dům!
A je to tu zas. Žádný dům nemáte!
Hele, chcete si stěžovat?
Tak Marioně.
Ona bydlí tamhle.
- V tom prvním domě. - Spolu jsme neskončili!
A vůbec vás nepotřebujeme!
Vždyť svítí slunce!
Tady není na počasí spoleh. Je šílené.
Jen počasí?
To není dobrý nápad.
Neviděla jsem ji věčnost. Mariona je velmi osobitá.
Nechápu, že prodala dům, aniž by ti to řekla.
Já říkala, že už nejsme v kontaktu.
Tvůj otec umřel, já byla smutná a odjela do Ameriky.
Neměla jsem peníze, abych jí volala.
- Co ten venkovský penzion? - Ne, chci náš dům.
A ona je tvá sestra. Takže to teď dáme do pořádku.
Ahoj Mariono.
Jistě tě ráda vidí.
Mariono, otevři! Mariono!
Sakra!
Co to máš s návěsem?
Cos dělal? Narazil jsi do divočáka nebo co?
Hůř. Do mě narazily šílené Američanky. Přišli jsme o všechny hrozny, Naldo.
- Co? - O všechny?
Panenko Marie! Co s námi bude?
- Nejstarší vinice. - Co teď?
Moje vinice je vlastně starší.
- To vždycky říkala máma. Moje je starší. - A je to tu.
No tak, dámy. Klid.
- Zmlkneš? - Ne!
Nějak to napravíme.
Co teď?
- To bude drahé. - Družstvo je v mínusu.
- Bankrot. - Hele!
Doufám, žes těm Američankám dal na sebe kontakt.
Tohle jim neprojde! Za to všechno zaplatí!
Vlastně to zaplatí z pojistky.
Dneska ti fakt jednu fláknu.
Neměly pojištění. Nechal jsem je ve městě.
No a ještě jsi je svezl!
Vykopl jsem je, když začaly tvrdit, že můj dům je jejich.
Ta starší je sestra Marion.
Julia se vrátila?
- To ne! - Teď jsem fakt nasraná.
Takže nemáme auto ani dům, jen tašku plnou mokrých peněz.
Fakt parádní výlet, mami.
Hele, Kate, můžeš přestat kňourat?
Aspoň pro jednou. Děláš...
Prostě přestaň!
Kde jsou všichni?
Co jít do toho penzionu?
Podívej se na sebe. Uženeš si zápal plic.
To je jen flek.
Jo, spadlas do louže. Kdybys nenosila podpatky.
Nemám tenisky, mami.
Mami, dost.
Co tu děláme? A neříkej, že je to kvůli tomu, že babička umírá.
Já umírám?
Pročs mi to neřekla dřív?
Ne, mami. Jen jsem potřebovala výmluvu. Tohle mě napadlo jako první.
Prostě nám pověz pravdu.
Tohle není dámská jízda.
My...
Nemáme žádné peníze.
Tvůj otec špatně investoval a už ti nemůžu platit univerzitu.
Ani mámin domov pro seniory. Přijdu o obchod.
Takže jediné, co nám zbylo, je tamten dům a peníze v téhle tašce.
A táta? Je v pořádku?
Ano, zlatíčko. Je... Je v pořádku.
Všechno zařizuje. My jen musíme zůstat tady.
A tady nám bude dobře.
Zlato, podívej na nás. Jsme v pytli.
Myslela jsem, že všechno půjde jinak. Ale...
Je mi to vážně líto.
Tak pojď sem. Dobře. Fajn.
Je to dobré. Jsme v pytli. Jo. Ale jsme spolu.
Kate.
Bude to dobrý.
Jo?
Jo.
Víte co?
Cestovaly jsme spoustu kilometrů. Rozbily jsme auto, spadly do řeky
a dvě hodiny jdeme na podpatcích. Jsem vyčerpaná.
Nepůjdu pěšky do dalšího města do žádnýho podělanýho penzionu.
Mami, vzpomínáš si, kde je tvůj dům?
- Tudy. - Jdeme.
Bezva! A jsme tady.
Uf.
- Co je? - Nechci jít okolo ní.
- Nechci ji vidět. Nesnáším ji. - Zdravím. Jak je?
Nedělej, že jsi milá. Mě neoblbneš.
Ty čarodějnice!
Neposlouchejte ji.
Pardon, babička občas ztrácí rozum.
- S někým si ji pleteš. - Nepletu. To je Catalina.
Zhubla. Musela vypít vlastní jed.
Ne, paní. Jsem Montse.
Omlouvám se, drahá. Já myslela, že jste někdo jiný odtud.
Jedna taková ukecaná megera.
Ne, já Catalinu znala. Byla to moje máma. Loni umřela.
- Proboha. - Pokoj její duši.
Ale ukecaná fakt byla.
Napijete se? První je na účet podniku.
Trochu vína neodmítnu...
Ne, díky. Hledáme dům Xatartových.
Amatův dům?
Musím s ním mluvit.
- Je to asi kilometr tamtím směrem. - Vidíš? Šly jsme správně.
Neposlouchají. Nevím proč.
Děkuju.
Tys ale vyrostl.
Není doma.
Musíme počkat, než se vrátí.
Slyšelas. Dům je jeho. Nepustí nás tam.
Ne, zlato. Když s ním promluvíme, v klidu, bez křiku,
a vysvětlíme mu situaci,
třeba nás nechá bydlet v polovině domu.
Já nevím. Jen... Musíme spolu nějak vyjít.
No, má rád víno jako ty. To by mělo pomoct.
Jak ses tam dostala?
Ten dům znám jako své boty. Stejně jako on. Viď, pejsku?
- Ne, mami. Opatrně na toho psa. - Tak pojďte.
Neboj. Je jako jeho páníček. Štěká, ale nekouše.
Tak. Máte hlad?
Konečně jsem čistá.
Babičko. Jsi v pořádku?
Jsem.
Jen že... vrátit se do tohohle města, do tohohle domu...
Hromada vzpomínek.
Když byl ještě táta naživu?
Zlato, dones ještě víno.
Mě neobalamutíš. Neřeklas nám všechno.
Co ten hajzl Fred provedl?
A ty, mami? Ty jsi mi pravdu řekla?
Ani tvá vlastní sestra totiž není ráda, že tě tu vidí.
Stalo se něco, co mi nechceš říct?
Mami, vrátil se.
Nerozuměla jste větě „je to můj dům“?
Nemůžete tu být.
Golfo, ty ses ani neozval? Zrádce.
Vy jíte moji čočku?
Moje teta ten dům prodala nezákonně. Neměla na to právo.
Víte, co je ještě nezákonné? Neoprávněné vniknutí. Musíte odejít.
Nepůjdeme nikam.
Zůstaneme v naší části domu a nebudeme vás rušit.
Je to fér.
To se ještě uvidí.
Je výborná!
Andreu...
Uvidíš.
Díkybohu, že jste tady.
Tohle je i náš dům. Máme právo tu být.
To mele celý den. „Je to můj dům, ne váš.“
- Můžeš je už odvézt? - Ne! Protože to je náš dům.
Julio.
Andreu. To už je let.
- Jak se máš? - Dobře. Skvěle.
Andreu.
Poslyšte, nemůžeme to v klidu probrat?
Co říkal?
To je katalánsky.
- Ještě další jazyk? - Ano.
Skvělý. Jak v podělaným OSN.
Nezájem. Zůstaneme tu. On musí jít.
- Dámy, musíte na stanici. - Quintanillo, nepředvolávej je.
Jak to myslíte? Takový je postup.
Ne, jsme právoplatné majitelky. Nikam nejdu.
To teda jdete.
Nemůžete tu zůstat.
Poslyšte, nejlepší by bylo vyřešit to pokojně.
Pojďme se uklidnit.
Pojeďte s námi na stanici, prosím.
Ale samozřejmě. Jak si přeješ. Dojdu pro naše věci.
- Jdeme. - Ne, ne. Zavolám právníkovi!
Klidně, ale ne z mého domu.
- Je to náš dům! - Už zase.
Proč jste pořád tam, kde nemáte?
- Musím zůstat v našem domě. - Na silnici, v mém domě, jíte moji čočku.
- Vy jste... - Kate, řekni mu, že je kretén.
- Před policií to neřeknu. - Fajn. Víte co? Je to jedno.
Tohle je babiččin dům. Nemůžou nám nic udělat.
A řekla bych to katalánsky, ale neumím to!
Už zase křičí. Andreu, odvez si je.
Ne, ne. Mami, ani náhodou.
Jestli nás chcete dostat pryč, musíte nás zatknout.
Quintanillo, nemám celý den. Musím na kuželky.
Pardon.
Nikdy se nic neděje, tak je to nezvyk.
Jistě.
Ty peníze...
Neměj strach. Dobře jsem je schovala.
Dámské jízdy musíme podnikat častěji.
Nevím, jak vy, ale já se skvěle bavím.
Aspoň víme, kde přespíme.
Pojď sem.
Zlato, pojď. Jestli nechceš, abych tě vydědila.
Babičko, jsi bez peněz.
Přesně.
Vy jste jediné, co mi zbylo.
Slibuju, že se odsud dostaneme.
Nevím kdy ani jak, ale dostaneme se ven.
Myslím.
Chci si zavolat.
Hej. Chci si zavolat.
- Tady Maggie. Nechte vzkaz. - Čau, to jsem já.
Ta dámská jízda s mámou a babičkou je peklo.
Nemám svůj mobil. A jsme bez peněz, tak nemůžeme domů.
A teď nás ke všemu zatkli za vniknutí do domu.
Horší už to být nemůže.
Už jdu.
Ráz člověka se prý pozná podle reakce v krizi. Bojuje, nebo uteče.
Můj manžel je očividně útěkář. A já...
Já to budu muset vyřešit sama.
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Překlad titulků: Jiří Sailer