ŅUJORKA
Mani sauca Gala Skota.
Un - nē, es neesmu narkotirgoņa brūte
vai "baltās apkaklītes" bandīta draudzene striptīzdejotāja.
Vakar mana dzīve bija ideāla.
Vismaz man tā likās.
Jā, šādi tādi brīdinājuma signāli bija. Piemēram, mans vīrs.
Nebūtu viņš pēdējais... ērms,
es šobrīd līksmotu, nevis pie ķermeņa līmētu naudu.
PIRMS DIVĀM DIENĀM
Es izskatos pēc aizkariem.
Tev taču kleita jau bija.
Jā. Es pasūtīju kleitu un saņēmu šo.
Jā. Man jau tāpat ir pusmūža krīze. Man vēl būs jāspīlē pakaļa mākslīgajā ādā?
Tā, pirmkārt, tā nav pusmūža krīze. Zvani, kad paklupsi pār saviem krūtsgaliem.
Jā.
Skat! Kā iet Keitai, starp citu?
Labi. Viņa... Nu, zini...
Kopš viņa aizbrauca uz skolu, mēs tik bieži nerunājamies,
bet viņa mani ļoti atbalsta, un šī būtībā ir viņas ideja.
Tas ir jauki. Tavs bērns vismaz runā ar tevi.
Manējais visos tīklos mani nobloķēja, jo es lietojot par daudz emocijzīmju.
Lieto jau arī.
Nespēju noticēt, ka tevis šovakar nebūs.
Jā, bet es ar to puisi sarakstos kādu mēnesi.
Paskaties uz viņu! Mēs šovakar tiekamies. Iepazīsties ar Roberto.
- Viņu sauc Ronaldo. - O, Ronaldo. Jā.
Varu uzlaikot šīs?
Iedomājaties? Viņas māte Napā mīcīja vīnogas.
Bet viņa šovakar atver savu vīna veikalu.
- Viņa ir piektais cilvēks, kam to stāsti. - Jā, esmu lepna!
- Iesim. - Tas ir s... Tā bija mana.
Tā. Viss ir nokārtots.
Ēdinātāji būs klāt 19.00.
- Un viesi ierašanos ir apstiprinājuši. - Labi.
Paņēmu no tīrītavas tavu uzvalku.
- Paldies. - Zaļo. Tas man patīk vislabāk.
- Un man izdevās. Es atradu kleitu! - Lieliski.
Un cik tā kleita maksāja?
Nezinu. Es nopirku trīs.
Kleitas var vilkt tikai pa vienai.
Zinu, bet nākamnedēļ ir tas labdarības pasākums,
tāpēc nodomāju - uzvilkšu vienu no tām.
Jā, labi.
Jāpiezvana saimniekam. Viņš atstājis ziņu.
- Nē, es jau piezvanīju. - Ak tā? Labi.
Un tas e- pasts no apgaismotāju kompānijas?
Viņi nav saņēmuši iemaksu?
- Nē, viss ir kārtībā. - Jā?
- Jā. Tas ir nokārtots. - Labi.
Cik labi, ka paspēji atgriezties.
Viss būs ideāli. Jo tu esi ideāla.
Tu esi mans mīļākais biznesmenis.
Es tikai pastrādāju ar skaitļiem. Visu pārējo izdarīji tu.
Taisnība.
Sasodīts!
Kaut ko aizmirsu birojā. Jābrauc pakaļ.
Ko?
Nē, nē. Tagad?
Jā. Piedod.
Es tevi aizvedīšu uz mājām un ballītē ieradīšos ap...
- Nezinu. 20.15? - Mīļais, nē!
- Mums jābrauc mājās saģērbties. - Mīļā, 20.15. Apsolu.
Es apsolu.
Labi.
GALAS SKOTAS IZSMALCINĀTA VĪNA VEIKALS
Labi, nu, saki, ko domā. Godīgi.
Tāds skaistums, ka gribas apraudāties un piedzerties.
Es pie tā vien strādāju, kopš Keita aizbrauca uz internātu.
Man vajag rezultātu.
Mīļā, es nezinu nevienu, kas vīnus pārzinātu labāk par tevi.
Par presi neuztraucies.
Ja viņus pietiekami sadzirdīsi, dabūsi izcilas atsauksmes.
Prātīgi.
Ak dievs, nu kur ir Freds? Viņam jau vajadzēja būt.
Gan jau brauc.
Labi. Tu turpini dzert.
Vīrs drusku kavējas, ko?
Kas gan būtu Ņujorka bez sastrēgumiem.
Mēs esam pazīstami? Jūs esat Freda draugi?
Mums Freds bija šeit jāsatiek un jāsaņem tas, ko viņš ir parādā.
Viņš nestāstīja?
Jūs esat ēdinātāji!
Piedodiet. Likās, ka Freds to nokārtoja. Varu izrakstīt čeku. Cik esmu jums parādā?
Piecpadsmit miljonus dolāru.
Jūs jokojat, vai ne?
Par naudu mēs nejokojam.
To naudu Freds aizņēmās no mūsu bosa.
Laikam iztērējis šeit.
- Tā ka tagad mēs sanākam partneri. - Izskatās lieliski, ja kas.
Šis veikals ne tuvu nemaksāja 15 miljonus dolāru.
Jā. Kas zina, ko viņš ar visu to naudu izdarīja?
Jā, lieta ir tāda, kā redzat...
Freda te nav.
Es nezinu, par ko jūs runājat, tāpēc es labāk...
Apsardze!
Tas nav prātīgi.
Jums ir 24 stundas laika.
Ja nesagādāsiet naudu,
mums būs jāapciemo jūsu meita Keita Rodailendā.
- Un tad jūsu māte veco ļaužu mītnē. - Jūs viņas vairs neredzēsiet.
Tāpēc izlemiet pati.
Fred?
Fred!
Ak dievs! Paldies dievam!
Uz veikalu bija atnākuši divi vīrieši
un teica, ka tu esi parādā 15 miljonus. Briesmīgs joks.
Tas nav joks.
- Ko? Kur tu taisies doties? - Nē.
- Ko tu dari? Fred! - Man tagad nav laika skaidrot.
- Ko? Nav laika? - Jā.
Kas, ellē, notiek?
Ja nepazudīšu uzreiz, es būšu līķis.
- Ko? - Jā, es...
- Fred, tu nevari aizbraukt. - Man jābrauc...
- Tev tas ir jānokārto! - Man...
- Saki, ka nokārtosi! - Jā, protams. Nokārtošu.
Es nokārtošu visu. Tici man. Labi?
Ar mani tu neesi drošībā. Savāc Keitu un mammu, un pametiet Ņujorku.
Pametiet štatu. Es jūs atradīšu.
Fred.
Fred!
Labrīt. Es gribētu izņemt daļu savu uzkrājumu.
Atvainojiet, bet jūsu bilance ir negatīva.
Visi jūsu konti un kartes ir slēgti.
Tā bija kāzu gadadienas dāvana. Būtībā nenovērtējama.
Varbūt. Bet tas ir viltojums.
Ko?
Klau, es par to visu jums došu 50 000.
Un vēl piecus tūkstošus varētu iedot par gredzenu.
Ei, te Keita.
Esmu diezgan aizņemta, tā ka piezvanīšu vēlāk. X- O- X- O.
Čau, mīļā, te mamma.
Es braucu tev pakaļ.
Pārsteigums! Meiteņu brauciens! Drīz tiksimies.
Ak dievs.
RĀMAIS EZERS
- Vai jums ir tramadols? Diazepāms? - Nē.
Jums būs jāpacenšas drusku vairāk, jo pēc šīm ir liels pieprasījums.
Tiešām. Visi grib.
Man ir ksanakss.
Tā jau ir cita runa!
Ķeramies pie lietas! Aiziet! Labi, labi.
Mamm, ko tu dari?
Runājos ar draugu no spāņu grupas.
- Atā! - Atā.
- Es mācu spāņu valodu, saproti? - Tu tirgo tabletes?
Nē, nē, meitiņ. Nē. Visas ir legālas.
Kādam tie nabaga cilvēki ir jāuzmundrina. Tu taču redzi.
Par to parunāsim vēlāk. Ejam!
Bet ko tu te dari? Vai tad ir svētdiena?
Nē, mamm. Es tev jau zvanīju. Teicu, ka atbraukšu. Tu neatceries?
Gandrīz atceros.
Nav svarīgi.
Es atbraucu tāpēc, ka mēs dosimies ekskursijā!
- Lieliski. - Sakravāsim tev koferi.
Koferi?
Uz kurieni mēs brauksim?
Mums būs meiteņu brauciens! Tu vienmēr sūdzies, ka te ir kā cietumā.
Ja būs arī tavs muļķa vīrs, es nebraukšu.
Tu ņemsi līdzi fotogrāfijas?
Jā. Negribu aizmirst, cik biju smuka.
Tava mamma bija vissmukākā visā Lamugā.
Lamugā? Tas ir mazs ciematiņš, vai ne?
Taču ļoti skaists.
Nē, bet uz turieni brauc maz cilvēku.
Tur vairāk cilvēku nevajag.
ČATARU MĀJA
Un šī māja Spānijā bija tava, jā?
Jā. Puse mājas ir mana, otra puse - manas māsas.
- Mēs braucam uz turieni. - Uz Lamugu?
Tu tik daudz par to ciemu stāsti. Un par tēti.
Un tu vienmēr esi teikusi, ka gribētu atgriezties.
Tiešām?
Jā, nu protams.
Tu tikai tagad neatceries.
Tas būtu lieliski - atgriezties pie mūsu saknēm.
"Atgriezties," viņa saka!
- Tikai uz pāris dieniņām. Lūdzu! - Lidmašīnā es nekāpšu.
Man bail, ka nogāzīsies.
Tā ka, ja gribi dabūt mani lidmašīnā, tev būs mani jāpiedzirda.
Mums tagad tam nav laika.
Tu 14 gadu vecumā nedrīkstēji pīpēt, bet pa kluso to darīji.
Domāji, ka esmu muļķe?
Labi. Vienu dzērienu lidmašīnā. Tikai vienu.
Trīs un vienu stipro!
Divus un stipro.
- Labi. - Ejam, mamm! Mēs steidzamies.
Ko mēs darām te?
Es tev jau teicu, mamm.
Te Keita mācās.
Keita! Keita!
Tā nav tava māte?
- Mamm? - Keita! Čau!
VOLDENPONDAS AKADĒMIJA
Sveiki, Skotas kundze!
Megij! Prieks tevi redzēt.
- Tu nemāki melot. - Paklusē, mamm!
- Diez vai es viņai patīku. - Nē, protams, ka patīc.
- Vakarā tiksimies, labi? - Labi.
Vai nepriecājies, ka tavai meitai ir draudzene?
Skaidrs, ka priecājos. Man tikai nepatīk, ka tā ir Megija.
Ko jūs te darāt?
- Tu arī manas ziņas nenoklausies? - Mamm, izbeidz.
Labi. Šis ir pārsteigums. Meiteņu brauciens!
Man neprasi. To tava mamma izdomāja.
Kāpēc tas jādara?
Tava vecmamma grib aizbraukt
un parādīt mums savu ciemu, kurā viņa uzauga.
Un viņa grib braukt kopā ar savu meitu un mīļāko mazmeitu.
Ar savu vienīgo mazmeitu. Vēlāk nevar?
- Nē. - Kāpēc ne?
Tāpēc, ka vecmamma ir slima. Viņas demence progresē.
Mamm, viņa izskatās kā vienmēr.
Nē, ir sliktāk. Jā, tā teica ārsts.
Cik sliktāk?
Nu, ja nebrauksim tagad...
var izrādīties par vēlu.
Tā ka... Jā, tā ir viņas pirmsnāves vēlēšanās.
Fred, mēs braucam uz Spāniju, uz mammas ciemu.
Es tev tūkstoš reižu esmu zvanījusi! Saki, ka tev viss ir labi!
Tā, kundze, nāciet!
DROŠĪBAS PĀRBAUDE BOSTONA
Ejiet cauri!
- Labi. - Nāc, mīlulīt!
Ejiet cauri!
Ejiet cauri, lūdzu!
BOSTONA - SPĀNIJA
- Vecmamm, spilvenu gribi? - Nē.
Varu dabūt vēl vienu segu. Ko vien vēlies.
Paldies, mīļā. Nerūpējies, viss ir labi.
Bet, ja ko vajag, es esmu te.
Un es tevi ļoti mīlu. To taču tu zini, ko?
- Jā, jā. - Labi.
Tava meita dīvaini uzvedas.
- Paguli, mamm. - Varētu, ja viņa beigtu uz mani lūrēt.
Es kļūstu nervoza. Kas jums abām ir? Jūs dīvaini uzvedaties.
Nē, nekā nav. Tikai nervozējam ceļojuma dēļ.
Jā.
Jūs man glābjat dzīvību!
Jūs esat skaista.
Vēl vienu, mamm?
Mamm, liec viņai mieru.
Viens dzēriens. Tu negribi, lai viņa ir laimīga?
Paldies.
Tici man, Gala. Jūs ar Keitu man esat vissvarīgākās.
Kad esmu tev licis vilties? Es solīju tevi darīt laimīgu, un tā būs.
Uzmanību, pasažieri! Esam sasnieguši galamērķi.
Sveicam Barselonā.
Ceram, ka lidojums bija patīkams. Vēlam jauku dienu!
Man nestrādā telefons.
Gan jau kādu brītiņu iztiksi bez telefona.
Klau, ejiet sameklēt kaut ko ēdamu, kamēr es noīrēšu mašīnu.
Laba doma. Ļoti gribas dzert.
Nē, kaut ko ēdamu. Tu nedzirdēji? Nekādu viskiju!
Sākas! Ne jau es būšu pie stūres.
Nāc, bērniņ.
Jāparakstās te, te un te.
Man vajadzēs karti drošības naudai, un tad apstiprināsim rezervāciju.
- Karti? - Jā.
Kredītkarti.
Jā.
Paldies.
Nestrādā. Jums ir vēl kāda?
Jā, protams.
Nē.
Nestrādā.
Bet man ir skaidra nauda.
Nē. Piedodiet,
bet mēs... mēs nevaram pieņemt naudu. Uzņēmuma politika.
Labi. Skaidrs, Manuel.
- Manuels? Jā. - Jā, Manuels. Tas esmu es.
Manu.
Tu esi ļoti labs.
Simpātisks.
Un izskatīgs.
Tu noteikti daudz strādā, bet boss nemaksā labi.
Piedodiet. Nē.
Atvainojiet! Piedodiet. Varbūt izklausīsies dīvaini, bet...
Nu tā. Tad tā tas darbojas.
- Saki, ka tas ir joks. - Jūs nākat vai nenākat?
Aiziet!
Kā nomas mašīna var būt tāda? Viņiem tev būtu jāpiemaksā.
- Atvainojos! - Tu briesmīgi brauc!
Mamm, tā ir manuālā.
Ar automātu man iet daudz labāk.
SVEICAM ŽIRONĀ
- Ko tu dari? Ar ko sarunājies? - Rakstu tētim, kur esam.
- Bet tev nav ieslēgta datu viesabonēšana. - Es ieslēdzu jau lidostā. Viss kārtībā.
Tas telefons ir kā narkotikas. Ko tētis atbildēja?
Neko. Viņam ir izslēgts.
Nu redzi? Tas pierāda, ka tev no tā verķa ir atkarība.
Mums ir meiteņu brauciens bez telefoniem. Dod šurp!
Nē, mamm, izbeidz.
- Pati izbeidz! Dod! - Nē. Tu esi traka? Es nedošu.
- Dod man telefonu! - Nē!
Būs labāk, ja tas būs pie manis.
- Nē, mamm! - Tas ir tevis pašas labad, Keita!
Atdod telefonu!
Es tev to nedošu.
- Mamm, tu saplēsīsi. - Dod šurp! Dod šurp!
Nopietni? Tas bija pavisam jauns.
Piedod, tas bija impulss.
Apturi mašīnu! Apturi! Man tas jāatrod, mamm.
Mīļā, mēs neatgriezīsimies. Tas droši vien saplīsa. Es nopirkšu jaunu.
Mēs braucam uz vecmammas māju, un mums būs ļoti forši.
Tātad, kad vecmamma teica, ka ciems ir nedaudz nomaļus,
viņa patiesībā gribēja teikt, ka tas ir sasodītā nekurienē?
Ne jau nekurienē. Kaut kur.
Vienkārši... Varbūt jābrauc pa kreisi...
Ko jūs tur stāvat?
Viņa nezina ceļu uz tavu ciemu.
Uz Lamugu? Tu neteici, ka mēs brauksim uz Lamugu.
Atkal, mamm? Es tev teicu simtiem reižu.
Es nebraukšu.
- Likās, to izdomāja viņa. - Nē, viņa gan.
Nē. Mamm, lūdzu.
Tu šausmīgi gribēji atbraukt. Vai ne?
Gribēji parādīt mums ciemu, kur esi dzimusi,
dzimtas māju, kurā dzīvojāt ar tanti Marjonu.
Vecmamm, tu zini ceļu vai nezini?
Uz to pusi.
Mamm, mēs braucam jau stundu. Es neredzu nevienu zīmi.
- Tu skaidri zini, ka uz šo pusi? - Jā, skaidri.
Šis ir īstais virziens, neuztraucies.
Paveiksies, ja nenokavēsim reisu atpakaļ.
Mīļā, tava attieksme nepalīdz.
- Gribi redzēt manu smaidu? - Jā, tas būtu jauki.
- Brauc atpakaļ pēc telefona. - Nē, to mēs nedarīsim, mīļā.
Un tu nevari man visu laiku mest to ģīmī.
Gribi parunāt par mešanu?
- Tu aizmeti visu manu dzīvi. - O, tiešām?
Vecais vīna dārzu stāda,
jauneklis ievāc augļus.
Taču nevienu jaunekli es neredzu. Tikai vecenes.
Kas ir ar tevi?
- Telefons nav visa dzīve. - Ir gan!
- Telefons? Nav taisnība. - Man tur ir viss.
Jā, tā ir mana dzīve.
Mēs ar vecmammu un tēti esam tava īstā dzīve.
Uzmanies!
- Ak dievs! Jums viss labi? - Jā, labi.
- Mamm, ir labi? - Vairāk vai mazāk, mīļā.
Viss ir labi.
Labi.
Redzi? Tu brauc briesmīgi.
No kurienes jūs esat? Tu esi traka? Neskaties, kur brauc?
Ko tu dari?
- Gribi, lai parunāju ar viņu? - Nē, mamm. Es pati.
- Nekāp laukā! - Kur tad vēl lai palieku?
Vismaz esi pret viņu laipna. Te, ciemā...
- Viņa uztaisīs skandālu. - Zini? Es iešu palīgā.
Jā. Tā būs labāk.
Paskaties, ko izdarīji! Vīnogas vairs nekam neder!
Un mana piekabe pagalam.
Tu zini, cik tāda maksā?
Sveiki, kā klājas? Tas bija negadījums.
Nē, tā bija tava vaina. Tu mētājies pa ceļu.
Atvaino, es tevi nepamanīju.
Nepamanīji? Tas ir traktors!
Varbūt nevajag ar to braukt pa ceļu.
Jā. Jā, tā ir tava vaina.
Traktoram ir jābrauc pa granje.
Granja.
- Granje. - Nē, mamm. Saimniecība ir granja.
Nevajag man tagad mācīt spāņu valodu!
Tieši tas vēl pietrūka. Tūristes.
O, nē, nē. Mēs neesam tūristes. Mēs esam spānietes.
Mamm, tu Spānijā esi pirmoreiz.
Tu nepalīdzi. Kāp mašīnā!
Man vienalga, no kurienes esat un kur braucat.
- Tu nedrīksti būt pie stūres. - Es biju ļoti uzmanīga.
Vienkārši... man ir mehāniskā kārba, un ātrumi nepārslēdzas labi.
Varbūt pamēģini braukt ar ne tik augstiem papēžiem.
Kāda tam nozīme? Es lieliski māku braukt ar papēžiem.
Viss vīnadārzs... Visa raža pagalam!
Tu zini, cik cilvēku no tā ir atkarīgi?
- Tev būs jāmaksā par zaudējumiem. - Jāmaksā?
Nē. Nē, nē, nē.
Man ir saplīsusi mašīna, un es esmu ar mammu un meitu.
Es negribēju avarēt.
Un zini? Es negribu ar tevi strīdēties.
Tu esi ļoti spītīgs.
Tev apdrošināšana ir? Mums būs jāiesniedz prasība.
Skaidrs, ka ir. Tūlīt sameklēšu.
Kur ir vecmamma?
Kā? Tepat vien ir.
Džulija!
Tu esi tāda bezgode!
Ciemā šodien ir svētki!
Tev šķiet normāli peldēties plikai, lai visi redz?
Man nav peldkostīma.
- Un ūdens ir lielisks. Pamēģini! - Ja māte tevi ieraudzīs...
Vai tu viņai stāstīsi, Marjona? Tieši tā.
Kāds ieraudzīs, un sāksies tenkas. Nāc!
Lai tenko, cik grib! Man vienalga!
Džulij!
Džulij, nāc! Viņi tuvojas! Džulij!
Es negribu!
Nolādēts! Tu esi neiedomājama.
Un tu esi nūģene!
Viņa mani redzēja?
Lai dzīvo svētais Vincents!
Mamm! Ko tu dari?
Marjona, neesi nūģe. Es tikai papeldos.
Mamm, es esmu Gala.
Nāc iekšā! Ūdens ir lielisks!
Vai dieniņ, cik labi!
Keita, nāc!
Tu velc no turienes. Dabūsim viņu laukā.
Tā, nāc. Liec kāju tur.
- Saņem viņu! - Tā, tā...
Vai die...
Nē, nē, nē, nē, nē, nē.
- Nē! Nē, nē, nē. - Kas, pie velna?
Tikai nesamirksti!
Kāpēc tev visur ir nauda?
Pag. Tikai nesamirksti! Nesamirksti!
Ak dievs!
Labi. Labi.
Tu pārvadā narkotikas!
Garš stāsts, mamm.
Nesen pa TV redzēju vienu līdzīgu tev - ar poličiem.
Es nepārvadāju narkotikas, mamm!
- Mamm, tas nav normāli. - Zinu!
Zinu. Es vēlāk paskaidrošu. Nu nāc un palīdzi!
Jāpaslēpj, kamēr tas traktorists nav ieraudzījis.
- Labi. - Dod savu jaku!
Ak dievs. Tā. Taisi vaļā. Turi - tā.
Tā.
Lēnāk, māt. Lēnāk. Un normāli.
Neprasiet.
Mums bija neliels starpgadījums.
Nolādēts.
Man likās, ka tu aizbēgi.
Tā. Kur lai es to lieku?
Labi.
Nu lūdzu!
Darbojas?
Ko?
Vai mašīna darbojas?
Nē.
Mašīna būs jāatstāj un jāsauc vilcējs. Ciemā ir mehāniķis.
Es tikai gribu nokļūt Lamugā!
Tu brauc uz Lamugu?
- Jā. - Redzi? Tu neskatījies.
Lamuga ir uz otru pusi.
Tiešām? Man sajuka.
Laikam no laika maiņas. Paldies, skaistulīt.
Es Lamugā dzīvoju. Ja gribat...
varu jūs aizvest.
Amerikānietes, ko?
- Drusciņ. Var manīt? - "Drusciņ," jā.
Un pēc laucinieces tu neizskaties.
- Viņš tevi sauc par snobu. - Jā. Es spāņu valodu saprotu.
Gribi pabraukt?
- Tad es kāpju laukā. - Es arī.
Atbraucām no Ņujorkas, bet deviņus gadus dzīvojām Meksikā.
Un mana māte... Mana māte ir...
Mamm, ciltskoks nav jāstāsta.
- Kāpēc atbraucāt? - Mums ir ģimenes brauciens.
Vai ne, mamm?
Laikam jau ciems joprojām tikpat garlaicīgs?
Nu, reizēm nav.
Un tagad, kad esat atbraukušas jūs, dzīve noteikti kļūs interesantāka.
Mēs braucam uz manas mātes māju. Vari mūs tur aizvest?
ČATARU MĀJA
Tā nav tavas mātes māja.
Skaidrs, ka ir. Tā ir dzimtas māja, kurā ir dzimusi mana tante un māte.
Tagad tā māja ir mana.
Ko?
Nopirku jau sen. Kāda sagadīšanās, ne?
Kā nopirki? Tas nav iespējams!
Tā ir mūsu māja. Mēs tur tagad dzīvosim.
Nē, nē, nē. Tur jūs palikt nevarat.
Kāpēc ne? Tā ir mūsu māja.
Es to nopirku, un tagad māja ir mana. Skaidrs?
- Pag. Kas tev to pārdeva? - Karmenas kundzes meita.
Mamma! Tu pārdevi māju un man neteici?
Es? Diez vai. Es neatceros.
Viņa ne. Otra meita - Marjona.
Nē. Tante māju pārdot nevar. Puse pieder mātei.
- Tas ir... tas... - Nelikumīgi.
- Nelikumīgi! - Es neesmu vainīgs.
Aizvedīšu jūs uz blakusciemu. Tur ir viesu māja.
- Kāda māja? - Viesu māja!
Mēs nebrauksim uz viesu māju. Mums ir sava māja! Mūsu!
Atkal sākas! Jums mājas nav!
Paklau, tu gribi sūdzēties?
Runā ar Marjonu.
Viņa dzīvo tur.
Pirmajā mājā.
Vēl nekas nav galā!
Un tu mums vispār neesi vajadzīgs!
Bet spīd taču saule!
Te ar laiku nevar rēķināties. Nepastāvīgs.
Tikai ar laiku?
Tā nav laba doma.
Es sen viņu neesmu redzējusi, un Marjona ir ļoti stūrgalvīga.
Kā viņa varēja pārdot māju bez tavas ziņas?
Es jau teicu, ka mēs vairs nesazināmies.
Es biju ļoti bēdīga, kad nomira tavs tēvs, un aizbraucu uz Ameriku.
Zvanīt es nevarēju atļauties.
Mamm, varbūt ejam uz to casa rural?
Nē! Mums vajag šo māju.
Un viņa ir tava māsa. Tā ka mēs tagad visu nokārtosim.
Sveika, Marjona.
Viņa gan priecājas tevi redzēt.
Marjona! Atver durvis! Marjona!
Sasodīts!
Kas notika ar piekabi?
Ko tu izdarīji? Saskrējies ar mežacūku, vai?
Vēl ļaunāk. Man uzdrāzās virsū traka amerikāniete.
Visas vīnogas pagalam, Nalda.
- Ko? - Visas?
Dievmāte! Kas ar mums notiks?
- Mūsu senākais vīnadārzs! - Ko nu?
Vispār manējais ir vecāks.
Māte vienmēr tā teica.
- Manas vīnogas ir senākas par jūsējām. - Ei, dāmas. Nomierinieties!
- Vai turēsi muti? - Nē.
- Gan tiksim galā. - Klau, ko nu?
- Tas būs ļoti dārgi. - Kooperatīvs ir mīnusos.
Paklau!
Tev noteikti ir to amerikāniešu kontakti.
Viņas sveikā cauri netiks. Viņas par visu samaksās!
Pēc būtības maksās apdrošinātāji.
Goda vārds, es tev varētu ielaist pa ģīmi!
Viņām apdrošināšanas nebija. Atstāju viņas ciemā.
Tu vēl viņas vedi!
Liku kāpt ārā, kad viņas sāka stāstīt, ka mana māja pieder viņām.
Vecākā ir Marjonas māsa.
Džulija ir atgriezusies?
Sasper mani jods! Nu es esmu pavisam nikna.
Tātad mašīnas un mājas nav, toties mums ir soma ar slapju naudu.
Brīnišķīgs ceļojums, mamm.
Keita, tu varētu nečīkstēt? Vismaz vienreiz. Tu esi kā tāda...
Vienkārši... beidz!
Kur visi palikuši?
Varbūt ejam uz viesu māju?
Paskaties uz sevi. Tu dabūsi plaušu karsoni.
Tas ir tikai traips.
Nuja, tu tikai iekriti peļķē. Nebūtu tu vilkusi tos papēžus!
Man kedu nav, mamm.
Mamm, diezgan.
Kāpēc mēs te esam? Un nestāsti, ka vecmamma mirst.
Es mirstu?
Kāpēc tu man agrāk neteici?
Nē, mamm, man vajadzēja ieganstu. Tas man pirmais ienāca prātā.
Izstāsti mums patiesību.
Labi. Šis nav meiteņu brauciens.
Mums...
Mums nav naudas.
Tētis neieguldīja prātīgi, un es vairs nevaru apmaksāt tavas mācības.
Nevaru apmaksāt mammas pansionātu. Es zaudēšu veikalu.
Tā ka viss, kas mums ir, ir tā māja un nauda šajā somā.
Un tētis? Viņam viss ir labi?
Jā. Jā, mīlulīt. Viņam... viņam viss ir labi.
Viņš tagad visu kārto. Mums tikai jāpadzīvo te.
Un mums te būs labi.
Mīļā, paskaties uz mums. Mēs esam katastrofa.
Es domāju, ka viss būs citādi, bet...
Man ļoti žēl.
Labi, nāc šurp. Labi, labi.
Ir labi. Mēs esam katastrofa, tas gan. Bet mēs esam kopā.
Keita.
Viss būs labi.
- Jā? - Jā.
Vai zināt?
Mēs esam nobraukušas daudzus kilometrus. Salauzušas mašīnu, iekritušas upē,
un es esmu piekususi staigāt augstpapēdenēs.
Es neiešu uz kaut kādu citu ciemu un sūdīgu viesu māju.
Mamm, tu atceries, kura ir tava māja?
- Uz to pusi. - Ejam!
Ak dievs! Nu esam visas kopā.
- Ko tu dari? - Es negribu viņai tuvoties.
- Negribu viņu redzēt. Es viņu neciešu. - Labdien! Kā iet?
Neizliecies, ka esi jauka. Mani tu nepiemānīsi.
Ragana!
Neņemiet viņu galvā.
Piedodiet, vecmammai reizēm drusku sajūk.
- Tu viņu esi sajaukusi ar kādu citu. - Nē. Tā ir Katalina.
Izkāmējusi. Tas viņai no pašas indes.
Nē, kundze, es esmu Montse.
Piedod, bērniņ. Noturēju tevi par kādu citu šejienieti.
Par vienu odzi ar garu mēli.
Nē, es Katalinu pazinu. Viņa ir mana māte. Pagājušogad nomira.
- Ak dievs! - Lai Dievs mielo viņas dvēseli.
Bet mēle viņai tiešām bija gara.
Kaut ko iedzersiet? Pirmo es uzsaucu.
Es no vīna neatteikšos...
Nē, paldies. Mēs meklējam Čataru māju.
Amata māju?
Man ar viņu ir jārunā.
Mierīgi aiziesiet. Tas ir kilometru uz to pusi.
Redzi? Mēs gājām pareizi.
Viņas nekad mani neklausa. Kāpēc?
Paldies.
Tu gan esi izaudzis.
Nav mājās.
Jāgaida, līdz viņš atgriezīsies.
Mamm, tā ir viņa māja. Viņš mūs nelaidīs iekšā.
Nē, mīļā, ja mēs parunātu bez kliegšanas un bļaušanas
un izskaidrotu situāciju,
varbūt mūsu mājas pusē viņš mums ļautu palikt.
Nezinu. Mums būs jāmēģina sadzīvot.
Viņam ir tuvs vīns - tāpat kā tev. Tam vajadzētu palīdzēt.
- Kā tu tiki iekšā? - Es to māju pazīstu kā savu kabatu.
Tāpat kā viņš. Vai ne, mīlīt?
- Nē, mamm. Mamm, prātīgi ar to suni! - Nāciet iekšā.
Beidz, viņš ir tāds pats kā saimnieks - rej, bet nekož.
Nu? Ēst gribat?
Beidzot esmu tīra.
Vecmamm? Tev viss labi?
Jā.
Vienkārši... atgriezties šajā ciemā, šajā mājā...
Daudz atmiņu.
Kad vēl tētis bija dzīvs?
Bērniņ, atnes vēl vīnu.
Mani tu neapmānīsi. Tu nestāsti visu līdz galam.
Ko tas ķēms Freds ir sastrādājis?
Un tu, mamm? Man tu esi stāstījusi visu?
Pat tava miesīgā māsa nepriecājas tevi redzēt.
Jums kaut kas notika, ko tu negribi stāstīt?
Mamm, viņš ir klāt.
Ko tieši no tā, ka šī ir mana māja, tu nesaprati?
Jūs nedrīkstat te atrasties.
Golfo! Un tu neko neteici? Nodevējs!
Jūs ēdāt manas lēcas?
Mana tante māju pārdeva nelikumīgi. Viņai nebija tiesību.
Zini, kas vēl ir nelikumīgi? Ielaušanās. Jums jāiet prom.
Mēs nekur neiesim.
Mēs paliksim savā mājas pusē un tevi netraucēsim.
Tā būs godīgi.
Gan redzēsim.
Ļoti garšīgi!
Andreu...
POLICIJA
Tūlīt tu redzēsi.
Labi, ka atbraucāt.
Šī ir arī mūsu māja. Mums ir tiesības te atrasties.
Un tā viņa runā visu laiku: "Šī ir mana māja, nevis tava."
- Vai vedīsiet viņas beidzot prom? - Nē! Jo šī ir mūsu māja.
Džulija.
Andreu. Ilgs laiks pagājis.
- Kā iet? - Labi. Ļoti labi.
Andreu!
Klau, mēs to nevaram nokārtot mierīgi?
Ko viņš teica?
Tas bija katalāniski.
- Ir vēl viena valoda? - Jā, jā.
Nu lieliski. Kaut kāds sasodīts ANO.
Man vienalga. Mēs paliekam te, viņam jāpazūd.
Dāmas, jums būs jābrauc uz iecirkni.
Kintanilja, nearestē viņas.
Kā nearestēt? Tāda ir kārtība.
Nē, mēs esam likumīgās īpašnieces. Mēs nekur nebrauksim.
Brauksiet gan.
Te jūs nevarat palikt.
Paklau...
Man liekas, ka labāk būtu visu atrisināt mierīgi.
Nomierināsimies!
Tāpēc brauciet mums līdzi uz iecirkni, lūdzu.
Protams, protams, kā teiksi. Aiziešu pēc mantām.
- Kusties! - Nē, nē.
Nē! Es zvanīšu advokātam!
Zvani, tikai ne no manas mājas.
- Tā ir mūsu māja! - Atkal sākas!
Kāpēc tu vienmēr esi tur, kur nevajag?
- Man ir jāpaliek te. Mūsu mājā. - Uz ceļa, manā mājā,
manā virtuvē, tu ēd manas lēcas!
Tu esi viens...
Keita, pasaki, ka viņš ir pakaļa!
Neteikšu. Ne jau policijas klātbūtnē.
Labi, zini ko? Nav svarīgi.
Šī ir vecmammas māja. Viņi mums neko nevar padarīt.
Un es pateiktu katalāniski, bet to valodu es nemāku!
Atkal tā kliegšana. Andreu, ved viņas prom.
Nē! Nē, nē, nē. Mamm, neparko!
Ja gribat mūs dabūt prom, jums būs mūs jāarestē.
Kintanilja, man nav laika.
Jāiet spēlēt bitļas.
Piedod.
Pie mums nekad nekas nenotiek. Es neesmu pieradis.
Nuja.
Nauda...
Par to nebēdā. Es labi noslēpu.
Meiteņu braucieni jārīko biežāk.
Nezinu, kā jums, bet man iet vienkārši brīnišķīgi.
Vismaz zinām, kur nakšņosim.
Panāciet!
Mīļā, kāp nost - ja negribi, lai izslēdzu no testamenta.
Vecmamm, tev nav naudas.
Tieši tā.
Man esat palikušas tikai jūs.
Es apsolu, ka tiksim laukā.
Es nezinu, kad un kā, bet mēs tiksim laukā.
Es domāju.
Es gribu piezvanīt.
Ei! Es gribu piezvanīt!
Čau, te Megija. Atstāj ziņu.
Čau, te es.
Tas meiteņu brauciens ir īsta elle.
Man nav telefona. Un mums nav naudas, tāpēc mēs netiekam mājās.
Un visam vēl klāt mēs esam arestētas par ielaušanos mājā.
Tiešām sliktāk vairs nevar būt.
Nāku!
Cilvēku vērtē pēc tā, kā viņš rīkojas briesmās.
Cīnās vai bēg.
Skaidrs, ka mans vīrs ir tas, kurš bēg, un es...
Man viss būs jāizdara pašai.
IEDVESMOJOTIES NO SANDRAS BARNEDAS ROMĀNA LA TIERRA DE LAS MUJERES
Tulkojis Imants Pakalnietis