NIUJORKAS
Mano vardas - Gala Skot.
Ir ne, aš nesu kažkokio narkotikų prekeivio draugužė
ar sukčiautojo mergina, šokanti striptizą.
Vakar mano gyvenimas buvo tobulas.
Bent aš taip maniau.
Taip, buvo pavojaus ženklų. Vienas iš jų - mano vyras.
Jei su juo nebūtų taip... sunku,
tai dabar linksminčiausi, o ne lipinčiau pinigus prie kūno.
PRIEŠ 2 DIENAS
Primena užuolaidas.
Galvojau, jau turi suknelę.
Turėjau. Užsakiau suknelę. Štai ką gavau.
Taip. Mane apėmusi vidurio gyvenimo krizė.
Manai, įsprausiu savo užpakalį į dirbtinės odos gabalą?
Gerai, pirma, tai - ne vidurio gyvenimo krizė. Aišku?
Paskambink man, kai imsi kliūti už savo papų.
Gerai.
Žiūrėk. Beje, kaip Keitė?
Gerai. Ji... Na...
kai ji išvyko mokytis, bendraujame mažiau,
bet ji mane labai palaiko, iš esmės tai buvo jos mintis.
Smagu. Tavo vaikas bent jau su tavimi kalbasi.
Maniškiai užblokavo mane socialiniuose tinkluose, nes naudoju per daug emodžių.
Tas tiesa.
Tik negaliu patikėti, kad šįvakar neateisi.
Suprantu, bet susirašinėju su tuo vyruku jau mėnesį.
Ir pažvelk į jį. Šįvakar mes susitiksim. Susipažink su Roberto.
- Jo vardas - Ronaldo. - Ronaldo. Taip.
Galiu pasimatuoti?
Galit patikėti? Jos motina trynė vynuoges Napoje.
O šįvakar ji atidarys nuosavą vyno parduotuvę.
Žinai, sakai tą jau penktam žmogui.
Žinau, aš labai tuo didžiuojuosi.
- Eime. - Šita... Ji buvo mano.
Gerai. Viskas paruošta.
Maistą atveš 19.00 val.
- Visi pakviesti patvirtino, kad ateis. - Aišku.
Ir paėmiau tavo kostiumą iš valyklos.
- Ačiū. - Tą žalią. Mano mėgstamiausią.
- Ir man pavyko. Radau suknelę! - Nuostabu.
Ir kiek kainavo ta suknelė?
Nežinau. Nusipirkau tris.
Na jau! Vienu metu gali dėvėti tik vieną suknelę.
Žinau, bet kitą savaitę vyks tas labdaros renginys,
tad turėsiu ką apsirengti.
Taip, gerai.
Turiu paskambinti savininkui. Jis paliko man žinutę.
- Ne, aš paskambinau. - Tikrai? Gerai.
O kaip dėl to laiško iš apšvietimo kompanijos?
Jie negavo avanso?
- Ne, viskas kontroliuojama. - Tikrai?
- Taip. Viskuo pasirūpinta. - Gerai.
Labai džiaugiuosi, kad spėjai grįžti.
Viskas bus tobula, nes tu esi tobula.
Esi mano mėgstamiausias verslininkas.
Aš tik paskaičiavau.
Tu padarei visa kita.
Tiesa.
Po galais.
Kai ką pamiršau biure. Turiu grįžti ir pasiimti.
Ką?
Ne, ne. Dabar?
Taip. Atleisk.
Klausyk, užvešiu tave namo ir pasirodysiu vakarėlyje...
- Kas? Nežinau, 20.15 val.? - Mielasis, ne,
- turime važiuoti namo ir pasiruošti. - Mažute. 20.15 val., pažadu.
Pažadu.
Gerai.
GALOS SKOT KOKYBIŠKO VYNO PARDUOTUVĖ
Ką gi, pasakyk, ką manai. Tik atvirai.
Taip gražu, kad norisi apsiverkti ir prisigerti.
Tik dėl to ir stengiausi, po to, kai Keitė išvyko į internatinę mokyklą.
Turi pavykti.
Mieloji, nepažįstu kito žmogaus, kuris daugiau išmanytų apie vynus.
Dėl žurnalistų nesijaudink.
Nugirdyk juos, ir turėsi labai palankių atsiliepimų.
Gerai sakai.
Dieve, kur Fredas? Jau turėjo būti čia.
Neabejoju, kad jis jau važiuoja.
Gerai, gerk, nesivaržyk.
Jūsų vyras truputį vėluoja, ką?
Koks Niujorkas be kamščių.
Mes pažįstami? Jūs - Fredo draugai?
Turėjome susitikti su Fredu čia ir paimti tai, kas mums priklauso.
Jis jums nesakė?
Jūs atvežėte maistą?
Apgailestauju. Galvojau, Fredas tuo pasirūpino.
Galiu išrašyti čekį. Kiek esu skolinga?
15 mln. dolerių.
Jūs juokaujat?
Kai kalbame apie pinigus, nejuokaujame.
Fredas pasiskolino tuos pinigus iš mūsų boso.
Turbūt sukišo į šią vietą.
Taigi, esame partneriai.
Beje, atrodo puikiai.
Ši vieta kainavo tikrai žymiai mažiau nei 15 mln. dol.
Taip.
Kas žino, ką jis veikė su tais pinigais?
Taip, reikalas tas, kaip matot...
Fredo čia nėra.
Gerai, nežinau, apie ką čia kalbat, tad tiesiog iškviesiu...
Apsaugą.
Prasta mintis.
Turit 24 valandas.
Jei nesulauksime pinigų,
tuomet teks aplankyti jūsų dukrą Keitę Rod Ailande.
Ir dar jūsų motiną slaugos namuose.
Daugiau jų nebepamatysite.
Tad spręskite pati.
Fredai?
Fredai.
Dieve mano. Ačiū Dievui.
Į vyno parduotuvę atėjo du vyrai
ir sakė, kad esi jiems skolingas 15 mln. dol. Kažkoks nesveikas juokelis.
Tai - ne juokelis.
- Ką? Kur susiruošei? - Ne.
- Ką darai? Fredai! - Neturiu laiko aiškinti...
- Ką? Neturi laiko? - Taip.
Kas vyksta, po velnių?
Jei dabar neišeisiu, būsiu lavonas.
- Ką? - Taip, aš...
- Fredai, negali išeiti. - Turiu eiti... Turiu...
- Turi viską sutvarkyti. - Turiu... Aš...
- Pasakyk, kad viską sutvarkysi. - Taip, sutvarkysiu. Sutvarkysiu!
Viską sutvarkysiu. Aš... Patikėk. Gerai?
Tau su manimi - nesaugu.
Pasiimk Keitę bei savo mamą ir išvykite iš Niujorko.
Išvykite iš valstijos. Aš jus susirasiu.
Fredai.
Fredai!
Sveiki. Labas rytas. Noriu išsiimti dalį santaupų.
Atleiskite, ponia Skot, tačiau sąskaitoje nepakanka lėšų.
Visos jūsų sąskaitos ir kortelės užblokuotos.
Tai buvo dovana metinių proga, praktiška neįkainojama.
Galbūt. Bet jis - netikras.
Ką?
Klausykit, duosiu jums 50 tūkstančių už šituos.
Ir dar galiu pridėti 5 tūkstančius už žiedą.
Sveiki, čia Keitė.
Dabar aš truputį užsiėmusi, tad paskambinsiu vėliau. Bučkis.
Sveika, mieloji, čia mama.
Atvažiuoju tavęs paimti.
Staigmena! Mergaičių kelionė. Netrukus pasimatysime.
Dieve.
RAMUS EŽERAS
- Turi tramadolio? Diazepamo? - Ne.
Turėtum pasistengti, nes jie labai populiarūs.
Rimtai. Visi nori paragauti.
Turiu ksanakso.
Čia jau kita kalba.
Eikim prie reikalo! Nagi. Gerai, gerai.
Mama, ką tu darai?
Tik plepu su draugu iš ispanų kalbos grupės.
- Viso! - Viso!
- Aš mokau ispanų kalbos, supranti? - Pardavinėji tabletes?
Ne, mieloji. Ne. Jos - legalios.
Kas nors turi praskaidrinti tiems žmonėms dieną. Kaip matai.
Pakalbėsime apie tai vėliau. Važiuojam.
Bet ką tu čia veiki? Šiandien - sekmadienis?
Ne, mama. Juk sakiau telefonu.
Sakiau, kad atvažiuosiu. Nepameni?
Kažką lyg pamenu.
Nesvarbu.
Mes važiuosime į kelionę!
- Nuostabu. - Eime sudėti daiktų į lagaminą.
Lagaminą?
Kur, sakei, važiuosim?
Mergaičių kelionė! Pati sakai, kad čia lyg kalėjimas.
Jei tavo bjaurus vyras irgi važiuos, aš nevažiuosiu.
Vešiesi tas nuotraukas?
Taip. Nenoriu pamiršti, kaip gerai atrodžiau.
Tavo mama buvo gražiausia mergina La Mugoje.
La Mugoje? Tai... Tai - nedidelis miestelis, tiesa?
Tačiau gražus.
Ne, bet nedaug kas ten užsuka.
Nereikia ten daugiau žmonių.
ČATARTŲ NAMAS
O tas namas Ispanijoje priklausė tau, tiesa?
Taip. Pusė namo - mano, o kita pusė - mano sesers.
Ten ir važiuosime.
Į La Mugą?
Nuolat pasakoji istorijas apie savo gimtąjį miestelį. Apie tėtį.
Ir vis kartoji, kad norėtum sugrįžti.
Taip sakiau?
Taip, sakei.
Tik dabar neprisimeni.
Būtų smagu sugrįžti prie mūsų šaknų.
„Sugrįžti”, - ji sako.
- Tik kelioms dienoms, prašau. - Į lėktuvą tai aš nelipsiu.
Bijau, kad jis gali nukristi.
Tad jei nori įsodinti mane į lėktuvą, turi mane nugirdyti.
Neturime tam laiko.
Tu negalėjai rūkyti 14-os, bet tikrai tą darei, kai nematydavau.
Manei, apgavai mane?
Gerai, tik viena taurė lėktuve. Viena ir ne daugiau.
Trys ir viena taurelė.
Dvi ir taurelė.
- Gerai. - Eime, mama! Mes skubam.
Ką mes čia darom?
Jau sakiau, mama.
Čia mokosi Keitė.
Keite! Keite!
Ten tavo motina?
- Mama? - Keite! Labas!
VOLDENO TVENKINIO AKADEMIJA
Sveiki, ponia Skot!
Mege, smagu tave matyt!
- Visai nemoki meluoti. - Tylėk, mama.
- Nemanau, kad ji mane mėgsta. - Ne, žinoma, mėgsta.
- Pasimatysim šįvakar, gerai? - Gerai.
Negi nesidžiaugi, kad tavo dukra turi merginą?
Aišku, kad džiaugiuosi. Tik man nepatinka, kad ji - Megė.
Ką tu čia veiki?
Tai jau ir mano žinučių nebesiklausai?
Mama, liaukis.
Gerai, tai - siurprizas. Mergaičių kelionė!
Manęs neklausk. Tavo mama tą sugalvojo.
Ką tai reiškia?
Tavo močiutė nori nuvažiuoti
ir aprodyti mums seną miestelį, kuriame užaugo.
Ir ji nori ten važiuoti su savo dukra ir mylimiausia anūke.
Vienintele anūke. O negalime to padaryti vėliau?
- Ne. - Kodėl ne?
Nes močiutė serga. Jos demencija progresuoja.
Mama, ji... nesikeičia.
Ne, jai blogiau. Taip gydytojai sakė.
Ar labai?
Jei nevažiuosime dabar...
gali būti per vėlu.
Taigi, taip, toks yra jos priešmirtinis prašymas.
Fredai, klausyk, vyksime į mano mamos gimtinę Ispanijoje.
Skambinau tau tūkstantį kartų. Prašau, pasakyk, kad tu sveikas.
Gerai, ponia, ateikit.
SAUGUMO PATIKRINIMAS BOSTONAS
Praeikite, prašau.
Ką gi.
- Gali ateiti? - Nagi, mieloji.
Ateikite, ponia.
Praeikite, prašau.
BOSTONAS - ISPANIJA
Močiute, nori pagalvėlės?
Ne.
O gal atnešti dar vieną antklodę? Sakyk, ko reikia.
Ačiū, mieloji. Nesijaudink. Man viskas gerai.
Gerai, bet jei ką - aš šalia.
Ir aš labai tave myliu. Tu tą žinai, tiesa?
- Taip. - Gerai.
Tavo dukra tikrai labai keistai elgiasi.
Pamiegok, mama.
Taip, galėčiau pamiegoti, jei ji nespoksotų į mane.
Ji mane nervina.
Kas jums abiem šiandien yra? Labai keistai elgiatės.
Nieko! Tik nervinamės dėl kelionės.
Taip.
Išgelbėjot man gyvybę.
Kokia tu graži.
Dar viena, mama?
Mama, palik ją ramybėje.
Viena taurė. Kas čia tokio? Nenori, kad ji būtų laiminga?
Ačiū.
Patikėk, Gala. Judvi su Keite esate svarbiausias dalykas mano gyvenime.
Ar esu kada tave nuvylęs? Pažadėjau, kad būsi laiminga su manimi, taip ir bus.
Dėmesio, keleiviai. Pasiekėme kelionės tikslą.
Sveiki atvykę į Barseloną.
Tikimės, kad skrydis buvo malonus ir linkime geros dienos.
Mano telefonas neveikia.
Tikrai nenumirsi be telefono kelias minutes.
Klausykit, jūs paieškokit ko nors užkąsti, o aš išnuomosiu automobilį, gerai?
Gera mintis. Labai noriu gerti.
Ne, sakiau, užkąsti. Negirdėjai? Jokio viskio!
Prasideda. Aš juk nevairuosiu.
Eime, mieloji.
Pasirašykite čia, čia ir čia.
Dar reikės kreditinės kortelės užstatui,
ir galėsite pasiimti automobilį.
- Kortelės? - Taip.
Kreditinės kortelės.
Taip.
Ačiū.
Ji neveikia. Gal turite kitą?
Taip, žinoma.
Ne.
Jos neveikia.
Aš turiu grynais.
Ne. Apgailestauju,
bet mes nepriimame grynais. Kompanijos politika.
Gerai.
Suprantu. Manueli.
- Manuelis? Taip. - Taip, Manuelis. Tai aš.
Manu.
Tu būti geras.
Malonus.
Ir gražus.
Neabejoju, kad daug dirbi, tačiau bosas moka nedaug.
Atleiskite. Ne.
Atsiprašau! Atleiskit. Nuskambės keistai, bet...
Gerai. Štai kaip viskas veikia.
Pasakyk, kad juokauji.
Tai važiuojat ar ne?
Nagi.
Čia - išnuomotas automobilis? Tau turėtų užmokėti, kad jį vairuotum.
- Atsiprašau! - Tu siaubingai vairuoji!
Mama, ji mechaninė.
Su automatine važinėju žymiai geriau.
SVEIKI ATVYKĘ Į GIRONĄ
Ką darai? Su kuo kalbi?
Rašau tėčiui, kad jis žinotų, kur mes.
Bet juk tavo tarptinklinis ryšys neįjungtas.
Įsijungiau oro uoste. Viskas gerai.
Tas telefonas - kaip narkotikai. Ką tėtis atsakė?
Nieko. Jo telefonas išjungtas.
Matai. Tą ir sakau. Esi priklausoma nuo to daikto.
Tai - mergaičių kelionė. Be telefonų. Duok man.
Ne, mama. Liaukis.
- Tu liaukis. Duok man. - Ne.
Gal išprotėjai? Tikrai neduosiu.
- Duok man savo telefoną. - Ne.
Bus geriau, jei jis bus pas mane.
- Ne, mama. - Tavo pačios labui, Keite.
Duok man telefoną!
Tikrai neduosiu.
- Mama, tu jį sudaužysi. - Duok man.
Rimtai? Jis buvo visiškai naujas.
Atleisk. Impulsyviai pasielgiau.
Sustabdyk automobilį. Sustok. Turiu jį pasiimti, mama.
Mieloji, mes negrįšim. Aišku?
Jis turbūt sudužo. Nupirksiu tau naują.
Važiuojame į močiutės namus, bus labai smagu.
Taigi, kai močiutė sakydavo, kad jos miestelis buvo truputį izoliuotas,
ji turėdavo galvoje, kad jis buvo kažkokioje dykynėje?
Visai čia ne dykynė.
Tik... gal jei pavažiuosime kairėn...
Ko judvi ten stovit?
Ji nežino, kaip nuvažiuoti į tavo miestelį, močiute.
La Muga? Nesakei, kad važiuojame į La Mugą.
Ir vėl, mama? Sakiau tau šimtą kartų.
Aš ten nevažiuosiu.
- Maniau, tu tą sugalvojai. - Ne. Ji tą sugalvojo.
Ne. Mama, prašau.
Mes juk taip norėjome nuvažiuoti! Taip?
Tu norėjai aprodyti miestelį, kuriame gimei,
šeimos namą, kuriame gyvenai su teta Mariona.
Močiute, tai žinai kelią ar ne?
Ten.
Mama, važiuojame jau valandą. Nematau jokių ženklų.
Tikrai gerai važiuojame?
Taip. Esu įsitikinusi.
Tikrai gerai. Nesijaudinkite.
Mums pasiseks, jei spėsime nuvažiuoti iki mūsų skrydžio.
Mieloji, tavo kalbos nepadeda.
- Nori, kad šypsočiausi? - Taip, būtų puiku. Ačiū.
Tuomet apsisuk ir leisk man paimti savo telefoną.
Ne. Neapsisuksime, mieloji.
Ir liaukis tą kartoti visą laiką.
Nori kalbėti apie išmetamus daiktus?
- Nes ką tik išmetei visą mano gyvenimą. - Tikrai?
Tėvas pasodina vynuogyną,
o jaunuolis jį nuraško.
Nors jaunuolių nematau. Tik pagyvenusias moteris.
Kas tau yra?
- Tavo telefonas nėra tavo gyvenimas. - Yra.
- Telefonas - tavo gyvenimas? Netiesa. - Jame yra viskas.
- Tavo šeima yra tavo gyvenimas. - Taip, tai mano gyvenimas.
Aš, močiutė ir tėtis esame tavo tikras gyvenimas.
Atsargiai!
- Dieve mano. Jūs sveikos? - Taip, aš sveika.
- Mama, tu sveika? - Rodos, taip!
Viskas gerai.
Gerai.
Matai? Siaubingai vairuoji.
Iš kur jūs? Gal proto netekot?
Nežiūri į kelią?
Ką darai?
- Nori, kad eičiau su juo pakalbėti? - Ne, mama. Aš nueisiu.
- Nelipk iš automobilio. - Kur dar galėčiau eiti?
Bent jau gražiai su juo kalbėk. Mieste...
- Ji iškels sceną. - Žinai, ką? Einu jai padėti.
Taip. Manau, taip geriausia.
Pažiūrėk, ką padarei!
Tos vynuogės dabar nieko vertos!
Ir mano priekaba sulūžo.
Žinai, kiek ji kainuoja?
Sveiki, kaip jūs? Tai buvo nelaimingas atsitikimas.
Ne, tu kalta. Tu pasukai.
Atsiprašau. Aš jūsų nepamačiau.
Nepamatei? Čia - traktorius!
Tai gal nereikėtų su juo važinėti keliu.
Taip. Taip, čia tu kaltas.
Traktoriaus vieta - ūkyje, granhe.
Granha.
- „Granhe”. - Ne, mama. Ūkis yra granha.
Ispanų kalbos pamokėlės man dabar tikrai nereikia.
Tik to man ir trūko. Turistų.
O, ne. Mes - ne turistės. Mes - ispanės.
Mama, čia tavo pirmas kartas Ispanijoje.
Tu nepadedi. Lipk į automobilį!
Klausyk, man vienodai, iš kur jūs, ir ką veikiat.
- O tu neturėtum sėsti prie vairo. - Aš atidžiai vairavau.
Tik... Čia mechaninė pavarų dėžė, prastai veikia.
Gal pamėgink vairuoti be aukštakulnių?
Koks skirtumas?
Puikiai vairuoju su aukštakulniais.
Visos vynuogės... Visos vynuogės sunaikintos!
Ar žinai, kiek žmonių jos išmaitina?
Turėsi atlyginti žalą.
Atlyginti?
Ne, ne.
Mano automobilis irgi sugadintas, važiuoju su savo mama ir dukra.
Aš nenorėjau atsitrenkti.
Žinai, ką? Nenoriu su tavimi ginčytis.
Tu toks užsispyręs.
Turi draudimo dokumentus? Užpildysime prašymą.
Žinoma, turiu. Tuojau surasiu.
Kur močiutė?
Ta prasme? Ji čia.
Džulija!
Pasileidėle tu!
Mieste - šventė!
Manai, normalu maudytis nuogai,
kad visi matytų?
Neturiu maudymuko!
Vanduo - nuostabus. Pati pamėgink!
Jei mama pamatys, tau bus!
Pasakysi jai, Mariona? Būtent.
Kas nors kitas pamatys ir pasakys. Eime.
Miestelio žmonės gali kalbėti kiek tik nori! Man nusispjaut!
Džulija!
Nagi, Džulija! Jie ateina! Džulija!
Aš nenoriu!
Po velnių, su tavimi neįmanoma!
O tu - nuoboda!
Ji mane matė?
Tegyvuoja šventasis Vincentas!
Mama! Ką darai?
Mariona, nebūk nuoboda. Aš tik išsimaudysiu!
Mama, aš - Gala.
Ateikit čia! Pas mane. Vanduo - nuostabus.
Dieve, kaip gera.
Keite, eime.
Trauk iš čia. Ištrauksime ją.
Gerai, ateik. Dėk koją čia.
- Paimk ją šitaip. - Štai taip...
Valio!
Ak, mano...
Ne, ne.
- Ne. Ne. - Kurių galų?
Tik nesušlapkit.
Kodėl prisilipinai šitiek pinigų prie savęs?
Palaukit. Tik nesušlapkit. Tik nesušlapkit.
Dieve mano.
Gerai.
Tu - narkotikų prekeivė.
Ilga istorija, mama.
Neseniai per TV mačiau į tave panašią moterį su policininkais.
Aš - ne narkotikų prekeivė, mama!
- Mama, tai - nenormalu. - Žinau!
Žinau. Vėliau paaiškinsiu. Tik padėk man. Greičiau!
Turime juos paslėpti, kol traktoristas nepamatė.
- Gerai. - Duok man savo švarkelį.
O Dieve. Gerai. Gerai, praskleisk. Palaikyk. Šitaip.
Gerai.
Neskubėk, mama. Lėčiau. Ir normaliai.
Neklausk.
Mums nutiko nelaimė.
Po galais.
Galvojau, kad pabėgote.
Gerai. Kur man juos padėti?
Gerai.
Nagi.
Veikia?
Ką?
Mašina veikia?
Ne.
Teks palikti automobilį ir kviesti tralą.
Miestelyje yra mechanikas.
Aš tenoriu nuvažiuoti į La Mugą!
Važiuojate į La Mugą?
- Taip. - Matot? Jūs labai išsiblaškiusios.
Važiuojate visai ne ten. La Muga - į tą pusę.
Tikrai? Nepastebėjau.
Turbūt dėl laiko skirtumo. Ačiū, gražuoli.
Aš gyvenu La Mugoje. Jei norite...
Galiu jus pavėžėti.
Amerikietės, ką?
Truputį. O matyti?
„Truputį”, taip.
Tu nepanaši į kaimo merginą.
- Jis pavadino tave snobe. - Taip. Aš suprantu ispaniškai.
Nori vairuoti?
Jei ji sės prie vairo, aš išlipsiu.
Aš irgi.
Atskridome iš Niujorko, bet devynerius metus gyvenome Meksikoje.
O mano mama... Mano mama yra...
Mama, nebūtina pasakoti apie visą šeimos medį.
Ko atvykote čia?
Šeimos kelionė.
Tiesa, mama?
Spėju, jis tebėra tas pats senas nuobodus miestelis.
Visaip būna.
Dabar, kai ten apsistosite jūs, tikrai bus įdomiau.
Mes važiuojame į mano mamos namą. Gali mus ten nuvežti?
ČATARTŲ NAMAS
Tai - ne tavo mamos namas.
Žinoma, mano. Tai - šeimos namas, kuriame gimė mano teta ir mama.
Dabar šis namas yra mano.
Ką?
Nusipirkau jį jau prieš daug metų. Koks sutapimas, ką?
Kaip suprasti, nusipirkai? Tai neįmanoma.
Tai - mūsų namas. Mes ten apsistosime!
Ne, ne. Negalite ten apsistoti.
Kodėl ne? Tai - mūsų namas.
Aš jį nusipirkau, ir dabar tas namas - mano. Aišku?
Gerai, palauk. Kas jį tau pardavė?
Ponios Karmen dukra.
Mama, ar tu pardavei namą ir nieko man nepasakei?
Aš? Nemanau. Nepamenu.
Ne ji. Kita dukra, Mariona.
Ne, ne. Mano teta negali parduoti namo.
Mano mamai priklauso pusė jo.
- Tai... - Tai - neteisėta.
- Neteisėta! - Aš nekaltas.
Nuvešiu jus į kitą miestelį. Ten yra kaimo svečių namai.
- Kaimo kas? - Svečių namai!
Mes nevažiuosime į svečių namus. Mes turime namą! Savo namus!
Ir vėl iš naujo. Jūs neturite namo!
Klausyk, nori pasiskųsti?
Kalbėkit su Mariona.
Ji gyvena ten.
Pirmame name.
Tai dar ne pabaiga!
Ir mums tavęs nereikia!
Bet juk šviečia saulė!
Oru čia negalima pasitikėti.
Tik oru?
Nemanau, kad tai - gera mintis.
Jau šimtą metų jos nemačiau, o Mariona - sudėtingas žmogus.
Negaliu patikėti, kad ji pardavė namą ir nieko tau nepasakė.
Sakiau, kad aš su ja nebendrauju.
Aš labai liūdėjau, kai tavo tėvas mirė, ir išvykau į Ameriką.
O iš ten skambinti buvo labai brangu.
Mama, o kodėl tiesiog neapsistojame tame casa rural?
Ne, mums reikia to namo.
Ir ji - tavo sesuo. Tad mes nueisim... ir viską sutvarkysim.
Sveika, Mariona.
Ji tikrai labai džiaugiasi tave matydama.
Mariona, atidaryk duris! Mariona!
Po galais!
Kas nutiko priekabai?
Ką padarei? Atsitrenkei į šerną ar ką?
Blogiau. Į mane atsitrenkė kažkokios išprotėjusios amerikietės.
Praradome visas vynuoges iš jūsų vynuogyno, Nalda.
- Ką? - Visas?
Marija švenčiausia! Kas dabar bus?
- Tai - seniausias mūsų vynuogynas. - Ką darysim?
Jei ką, mano vynuogynas - senesnis.
Mano mama taip sakė.
- Mano vynuogės senesnės už tavo. - Prasideda.
Damos, užteks. Nusiraminkit.
- Gal užsičiaupsi? - Ne!
Sugalvosime, kaip viską sutvarkyti.
Klausykit, ką darysim?
- Nes tai tikrai kainuos daug. - Kooperatyvai pinigų neturi.
- Dar vienas užsidarė. - Klausykit!
Tikiuosi, pasakei savo kontaktus toms amerikietėms.
Jos neišsisuks! Joms teks už visa tai sumokėti!
Jei ką, draudimas už tai moka.
Jei ką, aš tikrai tau šiandien vožtelėsiu.
Jos neturėjo draudimo. Palikau jas mieste.
Tu netgi pavėžėjai jas!
Liepiau išlipti po to, kai jos pareiškė, kad mano namas priklauso joms.
Ta vyresnė moteris yra Marionos sesuo.
Džulija sugrįžo?
Kad mane skradžiai!
Dabar jau tikrai pykstu.
Taigi, neturime nei mašinos, nei namo, tik pilną krepšį šlapių pinigų.
Kokia smagi kelionė, mama.
Keite, ar galėtum... Gali nustoti skųstis?
Nors kartą. Tu kaip...
Tiesiog liaukis!
Kur visi?
Kodėl neiname į svečių namus?
Pažiūrėk, kaip atrodai. Pasigausi plaučių uždegimą.
Tai tik dėmė.
Taip, įkritai į balą. Gal nereikėtų vaikščioti su aukštakulniais?
Neturiu sportbačių, mama.
Mama, liaukis.
Ką mes čia darom? Ir nesakyk, kad todėl, jog močiutė miršta.
Aš mirštu?
Kodėl anksčiau nepasakei?
Ne, mama. Man tik reikėjo dingsties. Todėl taip pasakiau.
Tiesiog pasakyk mums tiesą.
Gerai. Tai - ne mergaičių kelionė.
Mes...
Mes neturime pinigų.
Jūsų tėtis neprotingai investavo, ir dabar negaliu apmokėti tavo mokslų.
Negaliu apmokėti už mamos slaugą. Prarasiu parduotuvę.
Taigi, viskas, kas mums liko, yra šis namas ir pinigai krepšyje.
O tėtis? Jam viskas gerai?
Taip. Taip, mieloji. Jam viskas gerai.
Jis viskuo pasirūpins. O mes pabūsime čia.
Mums čia bus gerai.
Mieloji, pažvelk į mus. Palaida bala.
Tikėjausi, kad viskas bus kitaip. Bet...
Man labai gaila.
Gerai, eime. Gerai.
Viskas gerai. Tikrai esame palaida bala. Taip. Bet mes - drauge.
Keite.
Viskas bus gerai.
Tikrai?
Taip.
Žinot, ką?
Nukeliavome daug kilometrų. Sudaužėme mašiną, įkritome į upę,
dvi valandas ėjau su aukštakulniais. Aš pavargusi. Išsekusi.
Tikrai neisiu į kitą miestelį, į kažkokius šūdinus svečių namus.
Mama, ar pameni, kur tavo namas?
- Ten. - Eime.
Dieve mano! Dabar mes visos čia.
- Ką darai? - Nenoriu pro ją praeiti.
- Nenoriu jos matyti. Negaliu jos pakęsti. - Laba diena. Kaip sekasi?
Nereikia to apsimestinio mandagumo. Manęs neapkvailinsit.
Ragana!
Neklausykit jos.
Atleiskit, močiutei truputį negerai su galva.
- Tu ją su kažkuo supainiojai, mama. - Tikrai ne. Tai - Katalina.
Dabar ji lieknesnė. Turbūt gėrė savo pačios nuodus.
Ne, ponia. Aš - Montsė.
Atleisk, mieloji.
Supainiojau tave su kitu žmogumi.
Gyvate su ilgu liežuviu.
Ne, aš pažinojau Kataliną. Ji - mano mama. Pernai mirė.
- Dieve mano. - Dieve, sergėk jos sielą.
Bet tai tiesa. Ji tikrai turėjo ilgą liežuvį.
Norite išgerti? Mūsų sąskaita.
Tikrai neatsisakysiu taurės vyno...
Ne, ačiū. Mes ieškome Čatartų namo.
Amato namo?
Turiu su juo pakalbėti.
Galite nueiti pėsčiomis. Jis - už kilometro.
Matot? Einame ten, kur reikia.
Manęs niekad niekas neklauso. Nesuprantu, kodėl.
Ačiū.
O tu užaugai.
Jo nėra namuose.
Teks laukti, kol sugrįš.
Mama, girdėjai, ką jis sakė. Tai - jo namas. Jis mūsų neįsileis.
Ne, mieloji. Jei su juo pakalbėsime... nešaukdamos ir nerėkdamos...
ir viską paaiškinsime,
galbūt jis leis mums apsistoti mums priklausančioje dalyje.
Nežinau. Mes tik... Turime sugalvoti, kaip sutarti.
Jis mėgsta vyną, kaip ir tu. Gal tai padės?
Kaip atidarei?
Šį namą pažįstu kaip penkis pirštus.
Kaip ir jis. Tiesa, bičiuli?
- Ne, mama. Mama, būk atsargi su šunimi. - Gerai, eime.
Nesijaudinkit. Jis - kaip ir šeimininkas. Loja, bet nekanda.
Taigi? Norit valgyti?
Pagaliau aš švari.
Močiute. Viskas gerai?
Taip.
Tiesiog... sugrįžti į miestelį, į šį namą...
Daug prisiminimų.
Kai tėtis dar buvo gyvas?
Mieloji, atnešk dar vyno.
Tu manęs neapkvailinsi. Tu kažko mums nesakai.
Ką padarė tas šiknius Fredas?
O tu, mama? Ar pasakei man tiesą?
Nes net tavo sesuo nesidžiaugia tave matydama.
Ar nutiko kažkas, ko nenori man sakyti?
Mama, jis grįžo.
Kurios dalies iš „tai - mano namas” nesupratote?
Negalite čia būti.
Golfe, ir tu nieko nesakei? Išdavikas.
Valgot mano lęšius?
Mano teta pardavė namą neteisėtai. Ji neturėjo tam teisės.
Žinot, kas dar yra neteisėta? Įsibrauti į namus. Turite išeiti.
Mes niekur neisim.
Mes apsistosime savo namo dalyje ir nelįsime tau į akis.
Tai - sąžininga.
Dar pažiūrėsime.
Labai skanu!
Andrė...
POLICIJA
Pamatysi.
Ačiū Dievui, jūs čia.
Tai - ir mūsų namas. Mes turime teisę čia būti.
Ji visą dieną šitaip. „Tai - mano namas, ne tavo.”
- Gali jas išprašyti? - Ne! Nes tai - mūsų namas.
Džulija.
Andrė. Šimtas metų.
- Kaip laikaisi? - Gerai. Puikiai.
Andrė.
Klausykit, o negalime visko išspręsti gražiai pasikalbėję?
Ką jis pasakė?
Kataloniškai.
- Yra kita kalba? - Taip.
Gerai, puiku. Suknistos JT.
Man nusispjaut. Mes čia liksime. Jis turi išeiti.
Damos, jums teks keliauti į nuovadą.
Kvintanilai, neskubėk bausti.
Ką reiškia „neskubėk bausti”? Toks protokolas.
Ne, mes esame teisėtos savininkės. Aš niekur neisiu.
Tikrai kad eisit.
Negalit čia likti.
Klausykit...
Manau, bus geriausia, jei viską išspręsime taikiai.
Nusiraminkime.
Tad važiuokime į nuovadą, prašau.
Žinoma. Kaip pasakysi. Tik pasiimsiu daiktus.
- Pasitrauk. - Ne, ne.
Ne. Aš skambinu advokatui!
Skambink kam tik nori, tik ne mano name.
- Tai - mūsų namas! - Ir vėl.
Kodėl jūs visad atsiduriat ten, kur neturėtumėte būti?
- Turiu likti čia. Mūsų name. - Ant kelio, mano name,
mano virtuvėje, suvalgėt mano lęšius!
Tu esi...
Keite, pasakyk jam, kad jis - šūdžius.
Nesakysiu. Tik ne policijos akivaizdoje.
Gerai. Žinai, ką? Nesvarbu.
Tai - močiutės namas. Jie nieko negali mums padaryti.
Ir pasakysiu tą kataloniškai, nors ir nemoku!
Jos ir vėl rėkauja. Andrė, suimk jas.
Ne, ne. Mama, ne.
Jei norite, kad išeitume, teks mus suimti.
Kvintanilai, neturiu tiek laiko.
Manęs laukia petankės žaidimas.
Atleiskit.
Čia niekad niekas nevyksta, tad aš nepratęs.
Taip.
Pinigai...
Nesijaudink. Aš juos gerai paslėpiau.
Reikėtų dažniau išsiruošti į mergaitiškas keliones.
Nežinau, kaip jums, bet man labai smagu.
Bent jau turime kur pernakvoti.
Ateik.
Mieloji, nulipk. Nebent nori, kad išbraukčiau tave iš testamento.
Močiute, tu neturi pinigų.
Būtent.
Man likot tik judvi.
Pažadu, mes iš čia ištrūksime.
Nežinau, kada ir kaip, bet ištrūksime.
Tikiuosi.
Noriu paskambinti.
Sveiki, čia Megė. Palikite žinutę.
Labas, čia aš.
Ta kelionė su mama ir močiute - tikras pragaras.
Neturiu telefono. Ir mes visai neturime pinigų, tad negalime grįžti namo.
Ir dar mus suėmė už įsilaužimą į namą.
Blogiau tikrai negali būti.
Ateinu.
Sakoma, kad žmogus parodo savo tikrąjį veidą kritinėse situacijose.
Kaunasi arba bėga.
Mano vyras, be abejo, bėga, o aš...
Aš viską sutvarkysiu pati.
PAGAL S. BARNEDOS KNYGĄ „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Išvertė Akvilė Katilienė