Храниш ли се?
ГОДИНА ПО-РАНО
Сприятели ли се с някого? Нали не ходиш само по партита?
Мамо, не сега. Пак закъснявам за час.
Как така "пак"? Ще се отрази на оценките ти.
Ако не ми звънеше през две секунди, щях да ходя навреме.
Ами липсваш ми.
Знам, но вече не живея в Ню Йорк.
Намери си хоби или започни свой бизнес. Умна си, ще преуспееш.
Или идете някъде с татко. Къде ти се ходи?
- При теб - идния уикенд. - Сериозно, намери си занимание.
Защо пък не?
Може да идем в любимия ти ресторант и даже да остана допълнителен ден, а?
Кейт, къде изчезна? Ало?
Мамо, трябва да затварям. Ще ти звънна после.
Недей.
Най-вълнуващите приключения понякога започват съвсем невинно.
Случайна среща с непознат.
Безсилие, че сме далеч от някого, когото обичаме.
Не избираме сами тази нова посока,
но тя разкрива проблемите, с които трябва да се преборим.
LAND OF WOMEN
Какво ще правим?
- Не знам, дайте да помисля. - Така се озовахме тук.
- Да звъннем на татко. - Той ще се обади, като оправи нещата.
Ще стоим тук и ще чакаме.
Тук ли? Сериозно?
Готово.
Свободни сте.
Това е всичко, дами.
Не нарушавайте закона пак, че това остава в досиетата ви.
Направо треперя.
На Амат му дожаля за вас и няма да повдигне обвинение.
Колко мило!
Повече не искам да ви виждам.
В участъка имам предвид.
Не обещавам. Никога не съм била от послушните.
Съжалявам за станалото.
Ще запомня само хубавото.
Радвам се, че те видях пак, Джулия.
- И че се запознах с вас. - И на мен ми беше приятно.
Но ще тръгваме, че бързаме. Нали, скъпа?
Чао, Андреу. И благодаря.
Закъде се разбърза?
В затвора ти харесва ли? Аз искам да се махна час по-скоро.
Или бягаш от мъжа, който те познава.
Градът е малък, всички се познаваме.
Сега прибираме ли се?
Не, чудя се къде да идем, че да не споря с вас постоянно.
Да идем на плаж?
Ще видим.
На първо време ни трябват колата и парите.
Аз ще ида за колата. Амат каза, че в града има механик.
- Така ли? - Да.
Добре, в бара след час.
Ние с теб отиваме в къщата на оня кретен.
Дай да нося чантата.
Тежичка е.
Мамо, скрий се.
- Нали не искаше да го виждаш? - Парите са в къщата му.
- Тези от наркотиците ли? - Стига де.
Добре, млъквам.
Погледни го! Като петел в кокошарник е.
- Обграден е от жени. - От бабички.
- Аз не го харесвам. - Явно си единствената.
- Не съм като бабичките. - Но ти трябват очила, я го виж.
Хубавец е.
Хайде, докато не гледа насам.
Полека, мамо.
Добре.
- Какво правиш? - Ето го.
От тук се измъквах и ходех на панаира. Влизай.
- Ти иди и ми отвори вратата. - Ще те видят, каквато си издокарана.
- Няма да вляза тук. - Искаш ли си парите?
Дано няма паяци!
Какви спомени имам от тук!
Полека.
Я да видим. Няма ли лампи?
Добре си прекарвахме тук с момчетата от града.
Много романтично. Къде скри парите?
Да, парите. Чакай да се сетя.
- А сега де? - Не ми казвай, че си забравила.
Изплаши ли се? Знаех си.
Естествено, че помня. Ела.
Много смешно.
Мамо, парите ги няма.
- Как така? Не може да са се изпарили. - Престани!
Наистина ги няма.
Ехо?
Трябва ми механик. Катастрофирахме.
Не си ли малка да караш?
Не карах аз.
А майка ми.
Пошегувах се. Къде е колата?
Баба ти е легенда в града, но ти май си срамежлива.
Къде живееш в Америка? Имаш странен акцент.
- Израснах в Мексико. - Ето, знаех си.
После се преместихме в Ню Йорк. Уча в Роуд Айланд.
Роуд Айланд. Доста пътуваш. В колеж ли учиш?
- Не, в пансион съм. - Девически ли? Супер!
Не е зле, но догодина искам да ида в колеж по изкуствата.
- Малката ще става художничка. - Малката? На 17 г. съм.
Извинявай, пошегувах се.
Ти какво учиш?
Започнах, но не завърших, учих в Берлин. Не само ти пътуваш по света.
Върнах се, защото майка ми почина. Не исках баща ми да е сам.
Сервизът и репатракът са негови. Тези глупости - също.
- И това ли е на баща ти? - Мое е, но му харесва.
- Твоят баща с вас ли е? - Не.
Добре ли си?
Спокойно де.
Ще се запознавате с родителите на гаджето ми, нервно ми е.
- Ще мине супер. - Разбира се.
- Здравейте. - Аз съм Фред.
Приятно ми е, Тони.
- Гала. - Здравейте.
Здрасти, Маги.
Кейт, разбрахме от Маги, че искаш да учиш в колеж по изкуствата.
И на теб ти се умира от глад.
Скъпи, не обиждай гостите.
Много е талантлива. Радвам се, че изкуството я влече.
- Аз се занимавам с имоти, а ти? - Тони е в строителството.
- Така ли? - Цапам си ръцете.
Не съм костюмар, но плащам скъпия пансион на дъщеря ми.
- Скъпи. - Какво?
Грижа се за семейството си. Децата ни заслужават най-доброто.
Може ли да те питам нещо? Как прие това с Кейт?
- Кое с Кейт? - Това, че е лесбийка.
Честно да ти призная, като Маги ни каза, че ходи с момиче, бяхме в шок.
Тони е католик, старомоден е и отначало не реагира добре.
Аз се опитвам да съм по-отворена, но са още млади.
Сигурно е просто фаза.
Иначе се радвам, че е с Кейт. Много е мила и женствена.
Слава богу, че не доведе някое от онези момичета,
които се обличат като тираджии.
Радвам се, че се разбирате.
- Техните са супер. - Безспорно.
Какво не им харесваш?
Дали Маги е най-подходящата за теб?
Що за въпрос?
Походи си, преди да се спреш на някого.
Маги не става ли?
- Нямах това предвид. - Това каза.
Защо не се радваш за мен? Или родителите й не струват?
Благодаря за страхотния ден.
Миличка.
Бубу, страхотна къща, а?
Какво има?
Какъв е проблемът?
Мама е проблемът.
Отказва да ме слуша и не иска да се постави на мое място.
Помниш ли...
Помниш ли, като й каза, че искаш да си момиче?
Разбира се, че помня.
Отначало просто...
Умът ми не го побираше.
Майка ти ми даде да разбера,
че ако виждам проблем, той е мой, не твой.
Ти виждаше ли проблем?
Честно казано, да.
Беше ме страх.
Не исках да страдаш.
Не разбирах какво преживяваш.
И се притеснявах.
Страх ме беше, че няма да мога да те защитя.
С майка ти винаги сме искали само това.
Да те пазим.
- Обичам те. - И аз теб.
Ела тук.
Обичам те, татко.
Може ли да ползвам телефона ти?
Ето, но покритието е зле.
- Ало? - Маги?
Кейт, слава богу! Притесних се. Добре ли си?
- Не точно. - Какво става?
Майка ми изперква, трябва да се махна от тук.
Ще говоря с баща ми и ще ти взема билет. Иди на летището.
Да тръгваме.
До после.
Ще ме закараш ли до летището?
Боже!
Ей, спри!
Американката, изглеждаш недоспала. Не си ли почина?
- Къде са ми парите? - Какви пари?
Тези от кухнята. Изчезнали са!
Моята кухня ли? Пак ли си влизала с взлом?
Чакай! Стой.
Не сменяй темата. Ти си крадец!
Тая американка кога дойде, кога взе да обижда!
Този безсрамник ми открадна парите!
"Открадна" е силно казано.
- Беше ни длъжница. - Заради теб изгубихме доста грозде.
Но вече можеш да си хванеш пътя, защото ни се издължи.
А, не. Това са си моите пари!
- Друг път! - Този трактор нов ли е?
Хубав е, нали? Една откачена блъсна моя, а даже нямаше застраховка.
Редно е да ми купиш нов, не мислиш ли?
Колко струва? В чантата ми имаше 50 000 долара.
Дължиш пари за суровини на винарната
и за смяна на ключалките - една нахалница влезе у нас.
- Какво искаш да кажеш? - Че си лош човек!
Благодаря.
Аз ли съм лош човек? По-скоро си ти!
Мислиш се за Джордж Клуни
с мазната си усмивчица и всички тези кокошки наоколо!
Аман от кудкудякането ви!
Дай си ми парите, задник такъв!
- Вече са мои. - Проговори английски, така ли?
Говоря, и какво? И не съм задник.
- Събрахме се. - Каймакът на града.
- Как си, Джулия? - Екстра! За разлика от някои хора.
Не сте ли връстнички с Рамона?
- Крадец, върни ми парите! - Да викнем ли полиция?
Обяснява ли ти се откъде имаш 50 000 в стодоларови банкноти?
Дами, гроздоберът нас чака.
Крадец такъв!
- Къде са тоалетните? - Ето там.
Благодаря.
- Здравей, Монтсе. - Здрасти.
- Малко винце? - Да.
Вдигни.
Вдигни заради дъщеря си.
Налей и на нея. Тя разбира от вино, има магазин.
- Не, благодаря. - Правим го тук, в кооператива.
Благодаря.
- Не ти ли харесва? - Ами не. Да!
Доста е силно.
- И интересно. - Така казват.
- И се купува, така ли? - Имали сме и по-добри години, но да.
Вдигам тост за вас, най-новите ми клиентки.
Още с идването си влязохте в затвора. Успяхте да привлечете внимание.
- Онзи селянин е виновен. Много ме дразни! - Амат ли?
- Аз го харесвам. - Той ни отне всичко. Кое му харесваш?
Отначало и аз го взех за грубиян, но направи много за кооператива.
Доста се потруди да заслужи доверието ни.
Опознаеш ли го, е забавен. И готви страхотно.
- Така е, лещата беше много вкусна. - Мамо, престани.
- Купил е къщата без знанието на майка ми. - Не е точно така.
Мариона му каза, че е нейна. Джулия била умряла.
- Моля? - Нямам думи.
Така се говори.
Мариона!
Мариона, отвори!
Щом разправя, че съм умряла, не иска и да ме вижда.
Мариона!
- Какво правите тук? - И аз това щях да те питам.
- Тази къща не е ли на... - Моя си е.
Не е ли на Мариона?
Да не сте ми чичо?
Нямах представа.
- Роднини сме, а ни вкарахте в затвора! - Законът си е закон.
- Бих ви поканил, но... - Тя тук ли е?
Да, но недейте.
Личи си, че ти е дъщеря.
Мамо.
Мариона, теб търсят.
Казах ти да затваряш, че влиза всякаква напаст.
Не трябваше да идваме.
Аз отивам в участъка, че има първенство по ботифара.
Здравей! Онзи ден не успях да се представя.
Аз съм Гала, племенницата ти.
Здравей, Мариона. Как си?
Допреди малко си бях добре. Какво искаш?
- Да почнем с прегръдка. - Съмнявам се, че си дошла за това.
Кажи й.
- Кажи за къщата. - Ти й кажи.
- Твоя сестра е. - Ти го предложи.
- Хайде. - Ти й кажи.
Добре, продажбата на къщата е незаконна.
Не думай.
Излъгала си, че майка ми е мъртва.
Ако някой е в неизвестност повече от пет години,
юридически може да бъде обявен за мъртъв.
Не съм чувала майка ти от 40 години. Нито е звъняла, нито е писала.
Как 40? Мамо, ти каза, че се чувате.
Главата не ме слуша. Губя представа за времето.
- Защо не си й звъняла? - Мен ли си дошла да хокаш, или нея?
Добре.
Мариона, разбирам, че си бясна, но не може така.
Би ли махнала тези пчели?
И те са като хората. Не ги закачай и няма да ти навредят.
Има ли друго, или си тръгвате?
- Ще оставиш сестра си на улицата ли? - Вече нямам сестра.
Не знаеш какво й е било да замине далече сама и бременна.
- Бременна? - Било й е много трудно.
Баща ми е починал, тя е била много млада.
Чакай.
Това ли си й казала? Че си вдовица?
А аз съм била лъжкиня. Махайте се.
- Не трябваше да идваме. - Защо намекна, че лъжеш?
Като се ядоса, не знае какво говори.
- Баща ти почина, преди да се родиш. - Уж да.
Мъртъв е, казвам ти.
Докажи го.
Докато разбера, че се дави, вече бях на брега.
Така и не се научи да плува, горкичкият.
Опитах се да го спася, но вече беше мъртъв.
Нали бил умрял от инфаркт?
Получил го е от страх, затова се удави.
Не знаеш какво е да гледаш как любимият ти умира пред очите ти.
За жалост умря, без дори да разбере, че съм бременна.
Беше страхотен човек. На него си се метнала.
Умрял е през 1912 г., така ли? Коя от двете ще го сметне?
Кажи ми истината. Какво става?
Джулия, бременна си.
Как е възможно?
Едва ли има нужда да ти обяснявам.
Градът е малък.
Скоро ще почне да ти личи и ще тръгнат клюки.
- И сега ме одумват. - Знаеш кой е бащата, нали?
Говори с него. Да кажа ли на майка ти?
Не, ще ме изгони или ще иска да се откажа от бебето.
Тогава какво смяташ да правиш?
Мамо, не ме лъжи.
Джулия Чатар, кой е баща ми?
Не знам! Спомените ми са каша.
А и тогава доста вършеех.
Имах няколко ухажора.
Затова си заминала.
Не исках да ни разделят. Щяха да те дадат на монахините.
Времената бяха други. Майка ми щеше да ме изрита.
Исках да предпазя Мариона.
За нея беше по-добре да остане тук. Имаше си всичко.
Аз какво можех да й предложа?
Да живее в каравана и едва да свързва двата края?
- Ние това правехме. - Да.
- И повече не й се обади. - Исках, но ставаше все по-трудно.
- Какво можех да й кажа? - Истината.
Гала, миличка, моля те да ми простиш.
Гала, спри. Причернява ми.
Израснах без баща. Знаеш ли колко трудно ми беше?
На мен лесно ли ми беше? Мислиш ли, че исках да те лъжа?
Не знам, явно.
Това не беше ли нашата кола?
Спри!
- Това е нашата кола. - Държите ли на нея?
- Не знам ще мога ли да я поправя. - Супер.
Хайде, мамо. Кейт ни чака в бара.
Кейт си тръгна.
- Закарах я до летището в Барселона. - Какво?
- Ама че дете! - Каза, че се прибира.
Ужас! Ще ни закараш ли до летището?
Съжалявам, но карам репатрак, не такси.
- Моля те, спешно е. - Изгубих доста време, а имам работа.
Ще ги закараш ли до летището?
Не, не и не. Само през трупа ми!
Никъде няма да ходя с него.
ЛА МУГА
Дано не е излетяла.
Не сме с трактора. Дай малко газ!
Не я слушай, миличък. Благодаря ти, че ни караш.
Така знам, че не се промъква в дома ми.
На глас ли го казах?
Как ще тръгне, без да каже на никого?
- На кого ли се е метнала? - Ами може би на теб, майко.
Без такива! Ти си виновна.
- Да я вържа ли? - Да й беше казала истината.
Нали не очакваш просто да се съгласи да живее тук?
Естествено, че ще си иде. Иска си приятелите.
И да говори с онзи идиот Фред.
- А Фред е? - Не е твоя работа! Разговорът е личен.
Изненадан съм, че не се разбираш и с други хора.
- Фред е нескопосаният й съпруг. - Стига, мамо.
Заради него сме тук.
Само те омайва с гадната си усмивчица. Не мога да го понасям.
- Зад гърба ти прави каквото си иска. - Глупости, познавам съпруга си.
Така ли? Какво е направил този път?
Гала, какво става?
Знаеш ли какво установих днес, на 45 години?
Вече е моя работа, така ли?
Баща ми не е умрял и може да е всеки в този град.
С вас никога не е скучно, признавам.
- Мамо, стой тук. - Не ми благодари.
Разбирам, че си ядосана, но чак да ме зарежеш?
Стой с Амат, отивам да търся Кейт.
Само ви докарах. В кооператива ме чакат.
- Майка ти няма нужда от бавачка. - Има, не я оставяй без надзор!
Минете.
- Момент. Билетът ви? - Преследвам дъщеря си. Спешен случай.
Нататък е само с билет.
- Не ми казвай, че е заминала! - Дай ми пари за билет.
Похарчих всичко за шотовете.
- Сериозно ли? - Нямам пукната пара!
Щом на Кейт й се връща в училище, добре. Млада е, гаджето й липсва.
- Остави я, дай да идем на плаж. - Какъв плаж!
Искам да говоря с нея, преди да се качи на самолета.
Плажът ще ти дойде добре. Много си стресирана.
Естествено! Замине ли, не мога да я защитя.
- Благодаря! За моите пари. - Казах ти, че е мил.
Пътниците за полет АЛМ 8077 на "Алмарч Еъруейс" за Бостън
да заповядат на изход Б34.
Очакваме пътниците за полет АЛМ 8077 до Бостън.
Заповядайте на изход Б34.
- Кейт, какво става? - Мамо, защо си тук?
Аз ли? Тръгваш, без да кажеш на никого!
Понеже ти много ми споделяш. Животът ми е там.
Като нямаш за таксата, ще работя или ще си издействам стипендия.
Не мога да живея така. И без Маги - обичам я.
- Не може, не разбираш ли? - Ти не разбираш.
Не си ли обичала някого? Татко например?
- Имаш ли чувства към него? - Не е честно.
Излъга, за да ме доведеш тук. Връщам се при Маги и точка.
Баща ти ни забърка в тази каша.
Не съм ти казала, но...
Просто...
Благодаря.
Това, че останахме без пари, е най-малкият ни проблем.
Баща ти дължи пари на гангстери.
Лъжеш.
Мислиш ли, че на мен ми се живее в забутано градче?
Надявам се никой да не се сети да ни потърси тук.
Не заминавай. Много е опасно.
В смисъл?
Типовете със заема са доста плашещи.
Способни са на всичко, за да си върнат парите.
- Даже да ни наранят. - А татко?
Звънях му сто пъти. Телефонът му е изключен.
Да не са му направили нещо?
Спокойно, миличка. Баща ти умее да се грижи за себе си.
Сигурно вече е измислил как да реши проблема.
Това е истината.
Моля те, остани и ми дай малко време.
Извинете, ще се качвате ли?
Знаех си, че не можеш без баба си!
Хайде.
Дай ръка.
Вече трябва да се връщам. Къде да ви закарам?
И аз не знам. Нямаме нито дом, нито пари.
В затвора поне имаше къде да спим.
Наглеждайте Голфо, сега идвам.
Знам, че ще съжалявам, но...
У нас има място.
Може да спите в пристройката.
- Изведнъж стана мил. - Такъв съм си. С теб почнахме зле.
Чудно защо! Живееш ни в къщата, открадна ни парите.
И ти не си цвете, но ти прощавам, защото знам какво е да си отчаян.
Кооперативът има много проблеми, а целият град разчита на него,
затова използвах парите ти, макар да не е редно.
Ще ти ги върнем с печалбата от виното, става ли?
Дай ми, знам ли, няколко месеца.
Само?
- За виното от бара ли говорим? - Да.
Надявай се да ми ги върнеш.
- Защо? - Виното ти не струва.
Прекалено е силно и сухо.
Гроздето е добро. Ти не си се справил.
Вече съжалявам, че бях мил с теб.
Чакай, мога да ти помогна.
Разбирам от вино. Имам магазин.
Така де, имах. Мога да ти помогна с продажбите.
- Наистина ли разбираш от вино? - Не знаеш много неща за мен.
Трябват ми още работнички.
Ще тръгваме ли вече?
Внимавайте.
Ще живеем в къща на ужасите.
- Тук ли е най-хубаво? - Това беше моята стая.
Оставям ви да се настаните. Хайде, Голфо.
Джулия, къде?
Какво правиш?
- Съжалявам, Мариона. - Къде смяташ да ходиш?
- В Америка. - Какво?
Не мога да остана в Ла Муга. Не издържам.
Затова ли тръгваш посред нощ, без да се сбогуваш?
- Джулия, какво става? - Няма да разбереш.
- Идвам с теб. - Какво?
- Идвам с теб. - Никъде няма да ходиш.
- Престани. - Не мога без теб, Джулия!
Мариона!
И аз не искам да сме разделени.
Да направим така.
Първо ще замина аз.
Като се устроя, ще ти пиша и ще дойдеш при мен.
- Джулия. - Обещавам ти.
- И татко ще оправи нещата? - Разбира се, сигурна съм.
БАРСЕЛОНА 20:45 - ПРИСТИГНАЛ
- Здрасти, миличка. - Татко, Кейт я няма.
- Ще полудея. - Стига, успокой се.
Как да се успокоя? Кейт каза, че е в беда.
Имаш ли представа къде е?
В Каталуния, в някакво градче, където правят вино.
- Не е ли с майка си? - С майка си и баба си.
Няма я от два дни. Сигурно за всичко си има обяснение.
Тя ще ти се обади. Не се тревожи.
Добре, татко.
Извинявай, зает съм, но после ще ти звънна да намерим решение.
- Обичам те. - Чао.
Фред изчезна и нямаме друг избор.
Намерете ги.
- Дано сте гладни. - И още как!
Ухае вкусно.
- Така е. - Ето.
- Толкова ли? - Да.
- На мен по-малко. - Яж, сега растеш.
На моите години слабееш или дебелееш.
Сипвай, не се свени.
Благодаря.
- Вкусно е. - Добър апетит.
- Искаш ли? - Да.
Много е вкусно. Този мъж готви божествено.
Ела тук.
Как е?
ПО РОМАНА НА САНДРА БАРНЕДА "LA TIERRA DE LAS MUJERES"
Превод на субтитрите Северина Цанкова