Řekni, že dobře jíš.
O ROK DŘÍVE
Máš nové přátele? Jsou všichni fajn? Nechodíš moc pařit?
Musím končit, zas jdu pozdě na hodinu.
Zas? Jak jako „zas“? Zlato, tímhle si kazíš reputaci.
Kdybys mi nevolala stokrát za hodinu, chodila bych včas.
Já vím. Stýská se mi.
Chápu, ale prostě teď žiju tady a ty v New Yorku.
Zapiš se na kurz keramiky nebo začni podnikat.
Jsi chytrá. Prorazila bys.
Nebo jeď na dlouhou dovolenou s tátou. Kam bys ráda?
Příští víkend za tebou.
Mami, musíš si najít nějaký zájem.
Nebylo by to špatné.
Zajdeme do tvé oblíbené restaurace.
Můžu zůstat o den dýl. Co říkáš?
Kate? Proč mi vůbec neodpovídáš? Haló?
Mami, teď nemůžu mluvit. Musím končit. Zavolám pak.
Co? Ne, ne...
Největší dobrodružství někdy začne tou nejméně očekávanou událostí.
Náhodným setkáním s někým neznámým.
Pocitem bezmoci, když se milovaný člověk začne zvolna odcizovat.
Na tu cestu se nikdy nevydáme záměrně.
Nakonec nám ale vyjeví pravdy, jimž jsme zoufale potřebovali čelit.
ZEMĚ ŽEN
Tak co budeme dělat?
Nevím. Nech mě přemýšlet.
Tvoje přemýšlení nás dostalo sem, tak radši přestaň.
- Co zavolat tátovi? - Já říkala, že zavolá, až všechno vyřeší.
- Musíme tu prostě sedět a čekat. - Čekat tady? To myslíš vážně?
Tak dobrá. Vše je vyřízené.
Můžete jít.
To bude všechno, dámy.
Pozor, ať zas neporušíte zákon. Zůstane vám to v záznamech.
Koukejte, jak se třesu.
Amatovi se vás zželelo a nepodá na vás stížnost.
Ten je ale hodný.
Každopádně už vás nechci nikdy vidět.
Myslím u nás na stanici.
Nemůžu nic slíbit. Já nikdy nebyla ta hodná.
Moc mě mrzí, co se stalo.
Ale budu si z toho pamatovat to dobré. Moc rád jsem tě viděl, Julio.
- A poznal vás. - Já tě samozřejmě taky moc ráda viděla.
Ale už musíme jít, protože máme naspěch. Že máme naspěch, zlato?
Tak se měj, Andreu. A děkuju.
- Kam ten spěch? - Já nevěděla, že se ti líbí být v lochu.
Chtěla jsem co nejdřív vypadnout.
Chtělas utéct od toho muže, co tě dobře zná.
Tohle je maloměsto, zlato. Známe se tu všichni.
Fajn. Tak jaký skvělý plán máš teď?
Jedeme domů?
Ne. Pojedeme prostě někam, kde se s váma nemusím v jednom kuse hádat.
Šla bych na pláž.
Uvidíme.
Abychom mohly odjet, musíme udělat dvě věci.
Získat auto a prachy.
Já zařídím auto. Podle Amata tu mají servis.
- Určitě? - Jo.
Fajn. Za hodinu v baru.
Mami, my dvě půjdeme do domu toho idiota.
Dej mi tu tašku, mami.
Ježíši.
Pojď. Dělej.
Nechtělas ho ani vidět.
Jasně že nechci, ale naše peníze jsou v jeho domě.
- Ty z prodeje drog. - Já drogy neprodávám.
Fajn, budu mlčet.
Hele. Koukej! Kohout se všema svýma slepicema.
- Jsou to samé ženy. - Staré ženy.
- On se mi vůbec nelíbí. - To jsi očividně jediná.
- Protože nejsem stará. - Anebo potřebuješ brýle. Je to kus.
Je k nakousnutí.
Pojď. Jdeme. Nedívá se.
Opatrně, mami.
Tak jo.
Jo.
Co děláš?
Bezva. Tady je.
Tudy jsem se vždycky vykrádala na městskou slavnost. Vlez dovnitř.
Vlez si tam ty. Počkám na tebe u vchodových dveří.
- Co když tě někdo uvidí celou vyšňořenou? - Tam nevlezu.
Chceš zpátky svoje peníze, nebo ne?
Jen ať tu není pavouk. Prosím. Prosím.
Vzpomínky ožívají. Opatrně.
Tak jsme tu. Ježíš... Co takhle trochu světla?
Tady jsem s klukama z města dováděla.
Jak romantický.
Kam jsi schovala ty peníze?
Peníze. Tak schválně. Zamyslím se. No tak, mysli.
- No, schválně. - Mami, řekni, že si to pamatuješ.
Vyděsila jsem tě? Já to věděla. Jasně že si to pamatuju. Pojď.
To není vůbec vtipný.
Mami, nic tu není. Vůbec žádné peníze.
Co to povídáš? To není možné. Nemohly zmizet.
Dost!
Vážně zmizely.
Haló?
Potřebuju pomoct s autem. Měly jsme bouračku...
Nejsi na řízení moc mladá?
Ne, já ne. Řídila ona.
Moje matka.
Dělám si srandu. Kde je?
Víš, že je tvoje babička místní legenda? Ale ty se zdáš stydlivější.
Američanky? Odkud? Máš dost zvláštní přízvuk.
- Vyrůstala jsem v Mexiku. - Mexiko. Já to věděla.
Teď žijeme v New Yorku.
Studuju na Rhode Islandu.
Rhode Island. To se dost nacestuješ. A děláš vysokou?
- Ještě ne. Je to internátní škola. - Samý holky? Ty jo, to je bomba.
Není to špatný.
Ale příští rok chci jít na vysokou, studovat umění.
Tak holčička chce dělat umění.
Nejsem holčička. Je mi 17.
No jo, promiň. To byl vtip.
A co studuješ ty?
Studovala jsem. Teda moc jsem toho nenastudovala, protože to bylo v Berlíně.
Nejsi tu jediná světoběžnice. Ale umřela mi máma a já se musela vrátit.
Aby tu táta nezůstal sám.
Servis a auto jsou jeho. I tyhle hrůzy.
NEJEZDI RYCHLE, TATI
- Ty jo... - Nech mě hádat. Ty jsou taky táty?
Ne, ty jsou moje, ale zbožňuje je i on.
- Tvůj táta přijel s tebou? - Ne.
Dobrý?
Nebuď nervózní.
Setkáte se s rodiči mé přítelkyně. Jasně že jsem nervózní.
- Bude to bezva. - Ovšemže to bude bezva.
- Zdravím. - Jsem Fred.
Těší mě. Tony.
- Gala. - Ahoj.
- Těší mě.
- Fajn. - Ahoj Maggie.
Kate, Maggie říkala, že chceš jít na uměleckou vysokou.
Další hladovějící umělec?
Drahý, buď k hostům slušný.
Má opravdu velký talent. Jsem ráda, že se umí vyjádřit skrze umění.
Já dělám do realit.
- Jo? - Jo. A ty?
- Můj Tony je stavař. - Výborně.
- Rád si ušpiním ruce. - Jo.
Nemusím nosit oblek a kravatu, ale můžu dceři platit tu drahou školu.
- Zlato. - Co?
Chlap musí živit rodinu. Naše holky si zaslouží to nejlepší.
Můžu se na něco zeptat? Jak jsi vzala to s Kate?
Co s Kate?
No víš, to, že je lesba.
Budu upřímná.
Když nám Maggie řekla, že chodí s holkou, byl to šok.
Víš, Tony je katolík, stará škola, takže to zpočátku nepřijal moc dobře.
Snažím se být nepředpojatá, ale jsou to mladé holky.
Třeba je to jen takové období, ne?
Ale jsem moc ráda, že se s Kate seznámily. Ona je tak hodná a tak ženská.
Ještěže nepřivedla domů takový ten typ, co se obléká jako kamioňák. Víš?
- Čau. - Čau.
Mám hroznou radost, že si s nima rozumíte.
Jsou fakt bezva.
Jo, to určitě.
Tak co ti na nich vadí?
Zlato, opravdu si myslíš, že je Maggie pro tebe ta pravá?
Proč se na to ptáš?
Myslím, že bys měla randit s víc lidma, než najdeš tu nejlepší osobu.
Protože Maggie to není?
- Ne, tak jsem to nemyslela... - Ne, ale řekla jsi to tak, mami.
Nemůžeš se aspoň pokusit mi to přát?
Nebo vám nejsou dost dobrý?
Skvělý, mami.
Fakt nezapomenutelnej den.
Ne... Zlato...
Nazdárek, Bubu. Mají fakt super barák.
Co je?
Co je za problém?
Máma. Máma je problém.
Ona mě prostě nevyslechne
a není schopná vžít se do druhého.
Hele, vzpomínáš si...
Jak jsi jí sdělila, že podstoupíš tranzici?
- Jo, jasně že si vzpomínám. - No.
A ten den, cos nám to oznámila, jsem prostě...
Já to vůbec nepobíral.
Chápeš?
A tvoje máma mi dala jasně najevo,
že jestli mám nějaké námitky, tak jsou to jen moje problémy,
ne tvoje.
A měl jsi je?
Upřímně řečeno, jo.
Jo, měl jsem strach.
Víš, nechtěl jsem, abys trpěla.
A nechápal jsem, co se ti odehrává v mysli.
A měl jsem obavy.
Obával jsem se, že tě nedokážu chránit.
A to je celý. O nic jinýho nám s mámou nikdy nešlo.
Chránit tě.
Mám tě moc rád.
Já tebe taky.
Pojď ke mně. No tak.
- Mám tě ráda, tati. - Jo.
Půjčila bys mi mobil? Můj je rozbitý.
Jasně. Ale není tu moc dobrý signál.
- Haló? - Maggie!
Kate, díkybohu. Bála jsem se. Jsi v pořádku?
- Ne, to nejsem. - Co se stalo?
Máma totálně blbne. Musím odsud vypadnout.
Neboj. Řeknu tátovi a koupím ti letenku. Jeď na letiště. Všechno bude dobrý.
Hej! Můžeme jet!
Ještě zavolám.
Uděláš pro mě ještě něco? Vezmeš mě na letiště?
Hej! Hej!
Kristepane.
Hej!
Hej, stát! Hej!
Moje americká kámoška.
Vypadáte zdrchaně. Těžká noc?
- Kde jsou moje peníze? - Jaké?
Ty, co byly v kuchyni. Jsou pryč!
V mojí kuchyni? To jste se mi zas vloupala do kuchyně?
Poslouchejte! Počkat!
Neměňte téma, zloději.
Ta děsná Američanka. Sotva přijela, už všechny soudí.
Ten muž je nestoudný. Ukradl mi peníze!
Vlastně nic neukradl.
- Byla jste nám dlužná. - Kvůli vám jsme přišli o spoustu révy.
Paninko, vraťte se, odkud jste přišla. Teď jsme si kvit.
Tak hele... Ne. Cože? Ne. Moje peníze!
- Jasně. - Moment. To je nový traktor?
Jo. Pěkný, že? Tuhle mi zničila návěs jedna sebevražedná řidička bez pojistky.
Aspoň mi mohla zaplatit nový. Nemyslíte?
Kolik tohle může stát? V té tašce jsem měla 50 000 $.
Výdajů je víc. Materiál na vinařství, výměna zámků u domu.
Vloupala se mi tam nějaká gentuza.
- „Gentuza?“ Co to je? - Říká, že jste špatný člověk!
Díky. Já? Gentuza? To vy! Vy jste gentuza!
Přijdete si jako George Clooney s tím strništěm,
suverénním úsměvem a hejnem slepic okolo.
Jo, vy, jen kvokáte.
- Jste kretén. Dejte mi mý prachy! - Už jsou to mý prachy.
Mluvíte anglicky. Proč jste to neřekl?
Nechtělo se mi.
A kretén mimochodem nejsem.
Jé. Jsou tu komplet.
Dorazil místní výkvět.
- Jak se vede, Julio? - Skvěle. Nevidíte? Na rozdíl od někoho.
Nech toho. Je ti tolik jako Ramoně.
Jste zloděj. Hned mi ty peníze vraťte.
Nebo co? Zavoláme zas policii?
Chcete vysvětlovat, kde jste vzala 50 000 ve stodolarovkách?
Dámy, jdeme dál sbírat. Máme plno práce.
Jste zloděj!
Toaleta, prosím.
Tamhle.
Díky.
Dobrý den, Montse.
Dobrý den.
Dáte si vínečko?
Ano, ano.
Dělej.
Zvedni to, aspoň kvůli dceři.
No tak. Nalijte dceři.
Ona vínu rozumí. Má vinotéku.
- Ne, díky... - Vyrábíme ho v našem družstvu.
Díky.
Nechutná vám?
Ne... Ano!
Ano, je dost silné
a moc zajímavé.
Jo. Říká se to.
- A za tohle lidi platí? - Už bylo líp, no ale nějak se držíme.
Připíjím na Juliu a Galu, moje nové zákaznice.
První noc v La Muze jste strávily v base. Tomu říkám entrée.
- Za to mohl ten farmář. Nesnáším ho. - Amat?
Mně přijde fajn. Mám ho ráda.
Mami, okradl nás. Nemůžeš ho mít ráda.
Když se přistěhoval, taky mi přišel neurvalý.
Ale pak moc pomohl družstvu a tvrdě dřel, aby si vysloužil důvěru všech sousedů.
Když ho blíž poznáte, je s ním legrace. Skvěle vaří.
- To teda jo. Čočku má vynikající. - Mami.
Dům koupil bez mámina svolení.
To není pravda, drahá.
Mariona mu řekla, že je výhradní majitelka a že Julia je mrtvá.
Cože řekla?
Nemám slov.
Aspoň se to tu povídá.
Mariono!
Mariono, koukej otevřít!
Zlato, všem řekla, že jsem mrtvá. Evidentně mě nechce vidět.
Mariono!
Co tu děláte?
Chtěla jsem se zeptat na totéž. Copak ten dům nepatří...
Tohle je můj dům.
Ne, tohle je Marionin dům.
Vy jste můj strýc?
- Na mě nekoukej. Já to nevěděla - Zavřel jste nás. Jsme rodina!
Zákon je zákon. Snad mi to nemáte za zlé.
- Pozval bych vás... - Je tu Mariona?
Ano, ale není to dobrý nápad. To...
Rozhodně je to tvá dcera.
Mami.
Mariono, máš návštěvu.
Říkala jsem, ať nenecháváš otevřeno.
Vleze sem všemožná havěť.
Neměly jsme chodit.
Tak já už se zase vrátím na stanici, máme turnaj v kartách.
Zdravím!
Posledně jsem se nepředstavila.
Jsem Gala, tvoje neteř. Těší mě.
Ahoj Mariono. Jak se vede?
Až doteď se mi vedlo dobře. Co chceš?
- No, objetí by bylo fajn. - Jistě sis přišla pro víc než jen objetí.
Pověz jí to.
- O tom domě. - Řekni to ty.
- Je tvá sestra. - Byl to tvůj nápad.
- Dělej. - Udělej to ty. Já nechci.
Tak fajn. Prodat ten dům bylo protiprávní.
Já to věděla.
Lhala jsi, že je moje matka mrtvá.
Když se někdo pohřešuje déle než pět let,
může být prohlášen za mrtvého.
Tvoje matka se mi neozvala 40 let.
Ani jeden telefonát, ani jeden dopis.
- Čtyřicet? Mami... - Zlato...
Říkalas, že jsi s ní tu a tam mluvila.
Promiň. Ta má hlava... Ztrácím pojem o čase.
Ale nemůžu uvěřit, žes jí ani nezavolala.
Tak počkat. Přišly jsme vynadat jí, nebo mně?
Fajn. Tak. Mariono, chápu, že jsi naštvaná, ale nemělas právo...
Můžeš si ty včely zavřít?
Jsou jako lidi. Když je necháte být, nebodnou.
Chcete ještě něco, nebo už odcházíte?
Necháš svou sestru na ulici?
Už to není moje sestra.
Hele, nemáš vůbec tušení, co se doopravdy stalo.
- Odjela do daleka, sama, těhotná. - Těhotná?
Měla to moc těžké.
Můj táta umřel a ona byla velmi mladá a úplně sa...
No tak počkat.
Tak tohle jsi jí řekla?
Že jsi vdova?
A já že jsem lhářka. Jděte.
Já věděla, že sem nemáme chodit.
Proč říkala, že lžeš?
Neposlouchej ji. Když se naštve, plácá nesmysly.
Táta umřel, než ses narodila. To jsem ti říkala.
Jo, tohle jsi říkala.
Tvůj otec je mrtvý. Zaručeně.
Dokaž to.
Když jsem se vzpamatovala, už se topil. Já doplavala na břeh.
Ale on se, chudák, nikdy nenaučil plavat.
Ze všech sil se ho snažili zachránit, ale už byl mrtvý.
Řeklas mi, že umřel na infarkt.
No ovšem. Z toho strachu dostal infarkt. Proto se topil.
Nevíš, jaké je sledovat, jak ti nejdražší člověk umírá před očima.
Takové neštěstí.
Ani nevěděl, že čekám jeho dítě.
Byl to báječný člověk.
Jsi dcera svého otce, jako bys mu z oka vypadla.
Mami, umřel v roce 1912.
Spočítáš si to sama, nebo mám já?
Řekni mi pravdu. Jak to je?
Julio, jsi těhotná.
Jak je to možné?
To ti snad nemusím vysvětlovat.
Tohle je hodně malé město. Za pár týdnů už to bude poznat
a všichni sousedi si začnou šuškat.
- Šuškají si už teď. - Víš, kdo je otec?
Promluv s ním. Nebo to mám probrat s tvou matkou?
Ne. Ta mě vyhodí nebo donutí dát dítě jeptiškám, Oriole.
Tak co chceš dělat?
Mami, řekni mi pravdu.
Julio Xatartová, kdo je můj otec?
Já to prostě nevím! Nevím. Vzpomínky se mi pletou.
Navíc toho tehdy bylo víc.
Měla jsem několik ctitelů.
Tak proto jsi odjela.
Nechtěla jsem, aby nás rozdělili. Dali by tě jeptiškám.
Byla jiná doba. Matka by mě vyhodila.
Chtěla jsem chránit Marionu.
Mariona to ve městě měla lepší. Měla tady všechno.
Co jsem mohla nabídnout já?
Bydlet v obytném přívěsu, pracovat celý den a sotva vyjít?
Takhle jsme to měly.
Jo.
Tak jsi jí nikdy nezavolala?
Párkrát jsem to zkusila, ale bylo to stále těžší.
- Co jsem jí měla říct? - Pravdu.
Galo. Galo, miláčku, prosím, odpusť mi. Galo, stůj. Jdou na mě mdloby.
Vyrůstala jsem bez otce, mami. Víš, jaké to je utrpení?
Myslíš, že pro mě to bylo lehké? Že se mi líbilo ti lhát?
No nevím. Vypadá to tak.
Hele, není to naše auto?
Hej. Hej! Hej!
Hej!
Stůjte!
Hej! Hej!
Hej!
Haló!
To je naše auto.
Lpíte na něm hodně? Rozsekala jste ho tak, že ho možná nedovedu opravit.
Skvělý.
Pojď, mami. Kate na nás čeká v baru.
Jestli čekáte na Kate, už odjela.
- Vezla jsem ji na letiště do Barcelony. - Co?
Holka jedna zatracená!
Říkala, že letí domů.
Proboha. Poslyšte, nevzala byste nás na letiště?
Mrzí mě, že máte rodinné trable, ale tohle je odtahovka, ne taxík.
Prosím, je to moc naléhavé.
Už jsem promarnila moře času a mám plno práce.
Hej! Odvezl bys je na letiště? Koukejte.
Ne. Ne, ne a ne. Jen přes moji mrtvolu.
S ním nikam nepojedu.
Doufám, že ještě neodletěla.
Umíte jen traktorovou rychlost? Nemůžeme jet rychleji?
Netrapte se. Neposlouchejte ji. Dík, že nás vezete.
Aspoň vím, že je daleko od mého domu.
Jé, pardon. Já to řekl nahlas?
Jak mohla odjet, aniž by to někomu řekla?
Kde to asi viděla?
Nevím. Možná u tebe, mami.
Na mě nekoukej. Za to, že odjela, můžeš ty.
- To jsem ji měla svázat? - Mělas jí říct pravdu.
Nemůžeš čekat, že bude jásat, když jí řekneš, ať tu začne od nuly.
Jasně že chce zpátky. Chybí jí její věci i blízcí.
- A chce mluvit s tím idiotem Fredem. - A Fred je...
Co se staráte? To je soukromý rozhovor.
Pardon. Zmátlo mě, že se hádáte i s někým jiným.
- Fred je její debilní manžel. - Tak o něm nemluv.
Za tohle všechno může on.
Vždycky tě oblbnul tím svým úsměvem a tím, jak... Nesnáším ho.
- A za tvými zády si dělal, co chtěl. - To není pravda. Já svého muže znám.
Fakt, jo? Tak povídej, co ten hajzl provedl tentokrát?
Galo, co se děje?
Víte, co jsem dnes zjistila, ve svých 45 letech?
Tak už to není soukromý rozhovor?
Můj otec žije. A může to být kdokoli v tomhle městě.
Vždycky vás vozím moc rád. Rozhodně je to pokaždé zábava.
- Mami, počkej tu. - Není zač, hm?
Chápu, že jsi naštvaná, ale že až tak, abys mě opustila?
Počkejte tady, jdu hledat Kate.
To ne. Přivezl jsem vás, ale musím zpátky do družstva.
A ona nepotřebuje chůvu.
Ale potřebuje. Nenechávejte ji samotnou!
Prosím.
Hej, kampak. Letenku.
Musím mluvit s dcerou. Chce uletět. Je to naléhavé.
Paní, bez letenky dál nemůžete.
Neříkej, žes ji nestihla.
Mami, potřebuju peníze na letenku.
- Já ale všechny utratila za panáky. - To určitě.
Ne, nemám vůbec nic!
Jestli se Kate chce vrátit do školy, je to na ní.
Je mladá a jistě se jí stýská po přítelkyni.
Radši ji nech jít. Spolu můžeme zajít na pláž.
Na žádnou pláž nejdeme!
Jen chci na letiště, než Kate nastoupí do letadla.
Děláš chybu. Pláž ti prospěje, jsi ve stresu.
Samozřejmě. Když vleze do letadla, nemůžu ji chránit.
Dík, že mi půjčíte moje peníze.
Vidíš? Je hodný.
Let ALM 8077 společnosti Almarch Airwaves do Bostonu
je připraven k nástupu.
Dostavte se prosím k bráně B34.
NÁSTUP
Let Almarch Airwaves 8077 do Bostonu je připraven k nástupu.
Prosíme cestující, aby se dostavili k bráně B34.
- Kate, co to kruci děláš? - Mami, co ty tady děláš?
Já? Co tu děláš ty? Chtělas odletět, aniž bys to někomu řekla?
Tak já ti mám něco říkat, když ty mi neříkáš nic? Vždyť žiju tam.
Nevadí, že nemáš na mou školu. Zařídím si práci nebo stipendium.
Ale nemůžu jen tak odstřihnout svůj život. Nebo Maggie. Miluju ji.
- Zpátky nemůžeš. Nechápeš to. - Ty nechápeš.
Mami, to už si nepamatuješ, jaké je někoho milovat? Tátu?
- Milovala jsi ho vůbec někdy? - To není fér.
Víš, co není fér? Žes mě sem dostala lží. Letím k Maggie, ať se ti to líbí, nebo ne.
Do tohohle srabu nás dostal tvůj táta. Vím, že jsem ti to neřekla...
Jen...
Děkuju.
Že nemáme peníze, je náš nejmenší problém.
Táta dluží peníze určitým lidem.
Lžeš.
Proč myslíš, že jsem nás vzala do téhle příšerné díry?
Protože jsem si myslela, že to je jediné místo, kde nás nebudou hledat.
Nemůžeš se vrátit. Je to nebezpečné.
Jak jako „nebezpečné“?
Z těch chlapů, kterým táta dluží peníze, jde pořádný strach.
A udělají cokoli, aby je dostali zpátky.
Třeba nám i ublíží.
Ale co táta?
Volala jsem mu snad tisíckrát. Telefon má pořád nedostupný.
A myslíš, že mu ti lidi mohli ublížit?
Ne. To ne, zlatíčko. Ne. Táta se o sebe dovede postarat, jasný?
Určitě právě vymýšlí plán, jak všechno vyřešit.
A tohle už je celá pravda, rozumíš?
Takže potřebuju, abys zůstala tady a dala mi trochu víc času.
Promiňte, paní. Budeme odlétat. Nastoupíte, nebo ne?
Já věděla, že bez babičky nedokážeš žít.
Pojď.
Pomoz mi.
Tak teď už se musím vrátit.
Kam vás mám vzít?
Já nevím.
Nemáme domov, nemáme peníze.
Vězení bylo lepší. Měly jsme kde spát.
Hlídejte Golfa. Jsem tu hned.
Vím, že toho budu litovat...
ale doma mám plno místa.
Můžu dát postel do podkroví.
Tak teď jste milý?
Jsem milý chlap. Vykročili jsme špatnou nohou.
Nechápu proč. Bydlíte v našem domě. Ukradl jste moje peníze.
Zato vy jste Miss sympatie.
Ale odpouštím vám, protože vím, jaké je být zoufalý.
Družstvo prochází krizí
a je na něm závislé celé město. Proto...
jsem si půjčil vaše peníze. Nebylo to správné.
Ale splatíme vám to z prodeje vína, ano?
Dejte mi... Já nevím, dejte mi...
pár měsíců.
Jen pár měsíců?
- Je to totéž víno, co podávají v baru? - Je.
Tak to moje peníze zpátky nevyděláte.
- Proč? - Protože to víno je špatné.
Moc alkoholické, hrozně suché. Dobrá zpráva je, že réva je kvalitní.
Chyba je jen ve vás.
Víte vy co? Už teď lituju, že jsem na vás byl hodný.
Počkejte. Můžu vaše víno vylepšit.
Vím jak. O víně toho vím hodně.
Mám vinotéku.
Měla jsem.
Můžu vám pomoct prodat víc lahví.
Tak vy jste expert na víno?
Je toho dost, co o mně nevíte.
Další pracovní síla se hodí.
Tak jedeme, nebo co?
S tím opatrně.
Bezva. Bydlíme v domě hrůzy.
Tohle je nejlepší pokoj?
Ten byl můj.
Nechám vás se zabydlet.
Pojď, Golfo.
Julio, kam to jdeš?
Co to děláš?
Promiň, Mariono.
Kam s tím jdeš?
- Do Ameriky. - Do Ameriky?
V La Muze zůstat nemůžu. Už to nevydržím.
Proto odjíždíš takhle? V noci, bez rozloučení.
Julio, co se děje?
Nechápala bys.
- Jedu s tebou. - Co?
- Říkám, že jedu s tebou. - Ne, ty nejedeš.
Nech toho.
Bez tebe žít nemůžu, Julio!
Mariono!
Ani já nechci být bez tebe.
Uděláme to takhle.
Já pojedu první.
Jakmile budu mít kde bydlet, napíšu ti.
Pak můžeš přijet za mnou.
- Julio... - Slibuju.
Fakt myslíš, že to táta vyřeší?
Samozřejmě, zlatíčko. Jsem si tím jistá.
BARCELONA 20:45 PŘISTÁLO
Ahoj zlato.
Tati, Kate vůbec nenastoupila do letadla.
- Začínám vyšilovat. - No tak, klid. Zklidni se.
Ne, nezklidním se. Kate říkala, že má potíže.
Tak dobře. Víš, kde je?
Prý v nějakém vinařském městečku v Katalánsku.
Ale je s mámou, že jo?
Ano, s mámou a babičkou.
Poslyš, zlato, je to teprve pár dní.
Určitě se to dá vysvětlit.
Brzy se ti ozve. Tak zatím nebudeme nepanikařit.
Dobře, tati. Dobře.
Koukni, mám tu teď jednání, ale zavolám ti a vyřešíme to. Slibuju. Jo?
- Mám tě rád. - Ahoj.
Když se Fred úplně vypařil, zbývá nám jediná možnost.
Najděte je.
- Doufám, že máte hlad. - Hrozný.
Voní to nádherně.
- To ano. - Prosím.
- Stačí? - Ano, díky.
Nechci tolik.
Mlč a jez, zlato. Jsi ve vývinu.
V mém věku je to jiné. Buď kyneš, nebo sesycháš.
Ještě. Bez obav.
Dík, krasavče.
To je dobrota.
Dobrou chuť.
Dáš si?
Ano prosím.
Výborné, co? Ten chlap vaří jako bůh.
Pojď ke mně.
Chutná?
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Překlad titulků: Jiří Sailer