Jag heter Gala Scott.
Nej, jag är inte nån knarklangares kuttersmycke,
eller nån ekonomibrottslings strippande flickvän.
Igår var mitt liv perfekt. Trodde jag åtminstone.
Det fanns några varningssignaler. En av dem var min make.
Om han inte vore ett sånt... as,
skulle jag fira nu istället för att tejpa fast pengar på kroppen.
TVÅ DAGAR TIDIGARE
Jag liknar gardinerna.
- Hade inte du redan en klänning? - Jo. Jag beställde en. Det här fick jag.
Jag har redan medelålderskris. Ska jag klämma mig in i fuskskinn?
Det här är ingen medelålderskris. Ring när du snubblar på dina bröstvårtor.
Ja.
Titta. Hur mår Kate, förresten?
Bra. Hon... Du vet...
...sen hon började plugga pratar vi inte så mycket,
men hon är väldigt stöttande och det här var typ hennes idé.
Trevligt. Din unge pratar i alla fall med dig.
Min har blockat mig för att jag använder för många emojis.
Det gör du.
- Tänk att du inte kommer ikväll. - Jag har messat snubben i en månad.
Titta på honom. Vi ska träffas ikväll. Det här är Roberto.
- Han heter Ronaldo. - Ronaldo. Ja.
Får jag prova de här?
Visste du att hennes mor krossade druvor i Napa?
Och ikväll öppnar hon sin egen vinbutik.
- Det är femte personen du berättar för. - Jag är så stolt.
- Vi går. - Det där var mitt.
Okej. Allt är klart. Cateringen är beställd till kl 19:00.
- Alla på gästlistan har svarat. - Okej.
Jag hämtade din kostym från kemtvätten.
- Tack. - Den gröna. Min favorit.
- Och jag lyckades hitta en klänning! - Toppen.
- Hur mycket kostade den? - Vet inte. Jag köpte tre.
Du kan ju bara använda en klänning i taget.
Men vi har välgörenhetseventet nästa vecka, jag bär en av dem till det.
Ja, okej.
Hyresvärden har sökt mig.
- Jag har ringt. - Okej.
Och mejlet från belysningsföretaget? Fick de inte handpengen?
- Det är under kontroll. - Jaså?
- Ja. Det är avklarat. - Okej.
- Skönt att du hann hem i tid. - Du.
Det lär bli perfekt, för du är perfekt.
- Du är min favoritaffärsman. - Jag ordnade bara siffrorna.
- Du gjorde allt annat. - Det är sant.
Fan också.
Jag glömde nåt på kontoret. Jag måste hämta det.
- Vad? Nej, nej, nej. Nu? - Ja. Jag är ledsen.
Jag släpper av dig hemma och kommer till festen...
- Typ kl 20:15? - Nej.
- Vi måste göra oss iordning. - Kl 20:15. Jag lovar.
Jag lovar.
Okej.
GALA SCOTTS EXKLUSIVA VINBUTIK
Säg vad du tycker. Var ärlig.
Den är så vacker att jag vill gråta och bli full.
Det här är det jag gjort sen Katie åkte till skolan. Det måste lyckas.
Jag vet ingen som vet mer om viner än du.
Oroa dig inte för media.
Få dem bara fulla nog, så får du bra recensioner.
Bra idé.
Jag undrar var Fred är. Han borde ha varit här nu.
Han är nog på väg.
Okej. Fortsätt dricka.
Din make är lite sen, va?
Det vore ju inte New York utan lite trafik.
Känner jag er? Är ni Freds vänner?
Vi skulle möta Fred här och inkassera vår skuld.
Sa han inte det?
Ni är cateringen. Förlåt. Jag trodde Fred löste det.
Jag kan skriva en check. Hur mycket är jag skyldig?
Femton miljoner dollar.
- Du skämtar väl? - Vi skämtar inte om pengar.
Fred lånade pengarna av vår chef. Måste ha använt dem på det här stället.
- Det gör oss till partners. - Det är jättefint, förresten.
Det här stället kostade inte ens i närheten av 15 miljoner dollar.
Ja.
- Vem vet vad han gjorde med pengarna? - Fast problemet är, som synes...
...att Fred inte är här.
Jag vet inte vad ni pratar om, så jag ska... Vakter.
Inte en bra idé.
Du har 24 timmar på dig.
Betalar du inte, så kommer vi besöka din dotter Kate i Rhode Island.
Och sen din mor på vårdhemmet.
Du träffar dem aldrig mer.
Du får välja.
Fred?
Åh, Fred.
Herregud. Tack och lov.
Det kom två män till vinbutiken
som sa att du var skyldig dem 15 miljoner som nåt sjukt skämt.
- Det är inget skämt. - Vad? Vart ska du med den?
- Vad gör du? Fred! - Jag hinner inte förklara...
Vad? Du hinner inte? Vad fan är det som pågår?
Om jag inte går nu, kommer jag bli dödad.
- Vad? - Ja, jag...
- Du kan inte gå. - Jag måste...
- Du måste lösa det här. - Jag måste...
- Säg att du löser det! - Jag ska!
Jag ska lösa allt. Jag... Lita på mig. Okej?
Du är inte trygg med mig. Hämta Kate och din mor och lämna New York.
Lämna delstaten. Jag hittar er.
Fred.
Fred!
Godmorgon. Jag vill göra ett uttag.
Beklagar, mrs Scott, ert konto är övertrasserat.
Era konton och kort har makulerats.
Det var en bröllopsdagsgåva, så det är ovärderligt.
Må så vara. Men det är en förfalskning.
Vad?
Jag betalar 50 000 för smyckena där borta.
Och jag kan lägga till fem tusen för ringen.
Hej, det är Kate.
Jag är upptagen just nu, så jag ringer sen. Puss och kram.
Hej, gumman, det är mamma. Jag är på väg för att hämta dig.
Överraskning! Tjejresa. Vi ses om ett litet tag.
Gud.
- Har du Tramadol? Diazepam? - Nej.
Du får jobba lite hårdare, sånt är det efterfrågan på.
Alla vill ha.
- Jag har Xanax. - Nu snackar vi!
Då gör vi affärer! Kör. Okej, okej.
- Mamma, vad gör du? - Pratar med en vän från spanskagruppen.
- Hejdå. - Hejdå.
- Jag undervisar ju i spanska. - Säljer du piller?
Nej, raring. Nej. Det är lagligt.
Nån måste muntra upp de här stackarna. Som du ser.
Vi pratar om det sen. Kom.
Men vad gör du här? Är det söndag idag?
Nej, mamma. Vi pratade om det per telefon.
Jag sa att jag skulle komma. Minns du inte?
- Jag minns nästan. - Äsch, det gör inget.
Jag är här för att vi ska ut och bila!
- Vad kul. - Vi ska packa din väska.
Min väska?
Vart sa du att vi skulle?
På tjejresa! Du säger alltid att här är som ett fängelse.
Ska din idiotmake med, så stannar jag.
- Ska du ta med alla foton? - Ja. För att minnas hur snygg jag var.
Din mamma var snyggast i La Muga.
- La Muga? Visst är det en liten by? - Men väldigt vacker.
- Jag menar, inte många åker dit. - Det behövs inte fler.
Huset i Spanien, visst var det ditt?
Ja. Halva huset är mitt, den andra halvan min systers.
Det är dit vi ska.
Till La Muga?
Du berättar alltid om din by. Om pappa.
Och du har alltid sagt att du vill återvända.
- Har jag sagt det? - Ja, självklart har du det.
Du minns det bara inte nu.
Det vore kul att återkoppla till vårt ursprung.
"Återkoppla", säger hon.
- Bara några dagar, snälla. - Jag sätter mig inte på ett plan.
Jag är rädd att det ska störta.
Ska du sätta mig på ett plan, så måste du göra mig full.
Vi har inte tid för det här.
Och du fick inte röka när du var 14, men du smygrökte. Trodde du jag var dum?
- Okej, en drink på planet. Bara en. - Tre, och en shot.
Två, och en shot.
- Okej. - Kom, mamma! Vi har bråttom.
Vad ska vi göra här?
Jag har ju sagt det, mamma. Kate går i skolan här.
Kate! Kate!
Är inte det din mamma?
- Mamma? - Kate! Hej!
- Hej, mrs Scott. - Maggie, vad roligt att se dig!
- Du är så falsk. - Tyst.
- Hon gillar nog inte mig. - Klart hon gör.
- Vi ses ikväll, okej? - Okej.
Är du inte glad över din dotters flickvän?
Klart att jag är glad. Jag gillar bara inte att det är Maggie.
Vad gör ni här?
- Lyssnar du inte på mina meddelanden? - Mamma, sluta.
Okej, det är en överraskning. Tjejresa! Ta-da!
Fråga inte mig. Det är din mammas idé.
Vad handlar det här om?
Din mormor vill göra en resa och visa oss staden där hon växte upp.
Hon vill ta med sin dotter och sin favoritdotterdotter.
Hennes enda dotterdotter. Kan det inte vänta?
- Nej. - Varför inte?
För att mormor är sjuk. Hennes demens förvärras.
- Mamma, hon ser likadan ut. - Nej, hon är sämre. Läkaren sa så.
- Hur mycket sämre? - Gör vi inte resan nu...
...så kanske det blir för sent. Så, ja, det är hennes sista önskan.
Fred, vi åker till mammas hemstad i Spanien.
Jag har ringt tusen gånger. Säg att du mår bra.
Ma'am, den här vägen.
SÄKERHETSKONTROLL
Gå igenom, tack.
Okej.
- Den här vägen. - Kom, raring.
Gå igenom, ma'am.
Gå igenom, tack.
BOSTON - SPANIEN
- Vill du ha en kudde? - Nej.
Jag kan hämta en filt till. Vad än du behöver.
Tack. Oroa dig inte. Jag mår bra.
Okej, men jag finns här om du behöver nåt.
Och jag älskar dig. Det vet du väl?
- Ja, ja. - Okej.
Din dotter beter sig skumt.
- Sov lite, mamma. - Bara om hon slutar titta på mig.
Hon gör mig nervös. Vad är det med er? Ni beter er skumt.
- Inget! Vi har bara resfeber. - Visst.
Du är en livräddare! Du är vacker.
- En till? - Låt henne vara.
Det är en drink. Vem bryr sig? Vill du inte att hon ska vara glad?
Tack.
Tro mig, Gala. Kate och du är det viktigaste för mig.
När har jag svikit dig? Jag lovade att göra dig lycklig, och det ska jag.
Hör upp. Vi har nått vår destination. Välkomna till Barcelona.
Vi hoppas ni njöt av flygresan och önskar er en trevlig dag.
Min mobil funkar inte.
Du överlever säkert utan mobil ett litet tag.
Ni kan väl hitta nåt att äta medan jag hyr en bil?
Bra idé. Jag är så törstig.
Nej, mat. Hörde du inte? Ingen whisky!
Nu igen. Det är inte jag som ska köra. Kom, gumman.
Skriv på här, här och här.
Sen behövs ett kreditkort till depositionen, så är uthyrningen klar.
- Kort? - Ja.
Kreditkort.
Ja.
Tack.
Det går inte igenom. Har du ett annat kort?
Självklart.
Nej, De... De går inte igenom.
Men jag har kontanter.
Nej. Tyvärr, vi tar inte kontanter. Företagspolicy.
Okej. Få se. Manuel.
- Manuel? Ja. - Ja, Manuel. Det är jag.
Manu.
Du mycket snäll.
Sympatisk. Och stilig.
Du jobbar säkert mycket, men chef betalar dåligt.
Jag är ledsen. Nej.
Ursäkta! Förlåt. Det här kanske låter konstigt, men...
Okej. Så gör man.
- Du skämtar. - Ska ni med eller inte?
Kom nu.
Är det här en hyrbil? Du borde få betalt för att köra den.
- Förlåt! - Du är en usel förare!
Bilen är manuell.
Jag kör bättre med en automatisk bil.
VÄLKOMNA TILL GIRONA
Vem pratar du med?
Jag messar pappa för att berätta var vi är.
Men din dataroaming är inte ens på.
Jag satte på den på flygplatsen. Det går bra.
Den där mobilen är som en drog. Vad sa din pappa?
Inget. Hans mobil är avstängd.
Där ser du. Du ger mig rätt. Du är beroende av mobilen.
Det här är en tjejresa. Inga mobiler. Bara ge den till mig.
- Nej, mamma. Sluta. - Sluta själv. Ge hit.
Är du galen? Jag ger dig inte den.
Ge mig mobilen. Det är bättre om jag har den.
- Nej. - Det är för ditt eget bästa.
- Ge mig mobilen! - Jag tänker inte ge dig den!
- Du har sönder den. - Ge den till mig.
- Allvarligt? Det var en helt ny mobil. - Förlåt. Det var impulsivt.
Stanna bilen. Jag måste hämta den.
Vi vänder inte om. Den är nog sönder. Jag köper en ny.
Vi ska till mormors hus, och det ska bli så kul.
När mormor sa att hennes stad var lite isolerad,
så menade hon att den låg mitt ute i ingenstans?
Inte ingenstans. Nånstans. Kanske om vi svänger vänster...
- Varför står ni bara där? - Hon hittar inte till din by.
La Muga? Du sa inte att vi skulle till La Muga.
Nu igen, mamma? Jag sa det hundra gånger.
Jag följer inte med.
- Var det inte hennes idé? - Det var det.
Nej. Mamma, snälla. Du såg ju fram emot att komma hit! Visst?
För att visa oss din by, var du föddes,
familjens hus där du bodde med moster Mariona.
Mormor, hittar du dit eller inte?
Det är ditåt.
Vi har kört i en timme. Jag ser inga skyltar.
- Säkert att det är rätt håll? - Ja. Jag är säker.
Vi kör rätt. Oroa dig inte.
- Hoppas vi kommer fram innan hemresan. - Den attityden hjälper inte.
- Vill du se mig le? - Det vore toppen. Tack.
- Vänd och hämta min mobil. - Vi vänder inte.
Och du kan inte fortsätta kasta det i ansiktet på mig.
Ska du prata om att kasta saker?
- Du kastade bort mitt liv. - Jaså?
Gamlingen planterar vingården, den unge mannen skördar.
Fast jag ser inga unga män. Bara gamla tanter.
- Vad är ditt problem? - Din mobil är inte ditt liv.
- Jag har allt i mobilen. - Det är inte sant.
- Din familj är ditt liv. - Ja.
Jag, din mormor och din pappa. Vi är ditt liv.
Se upp!
- Gud. Är du okej? - Ja.
- Är du okej? - Typ. Typ!
Allt är okej.
Okej.
Ser du? Du är en usel förare.
Varifrån kom ni? Är du galen? Hur kör du?
Vad gör du?
- Ska jag prata med honom? - Nej, jag gör det.
- Sitt kvar. - Vart ska jag annars ta vägen?
Var åtminstone trevlig. Här i byn...
- Hon lär ställa till en scen. - Jag hjälper henne.
Ja, det är nog bäst.
Se vad du gjort! Druvorna är värdelösa nu!
Och mitt släp är sönder. Vet du hur mycket ett sånt kostar?
Hej, hur är det? Det var en olycka.
- Nej, det var ditt fel. Du girade. - Förlåt. Jag såg dig inte.
Såg du mig inte? Det är en traktor!
Du kanske inte borde köra på vägen.
Ja. Det är ditt fel. En traktor kör man på en "granje".
Granja.
- "Granje." - Nej. Bondgård heter granja.
- Ingen spanskalektion nu! - Det sista jag behövde. Ni är turister.
Nej. Vi är inte turister. Vi är spanjorskor.
- Det är din första gång i Spanien. - Du är ingen hjälp. In i bilen!
Det kvittar varifrån ni är, vart ni ska eller vad ni gör.
- Du borde inte köra. - Jag var uppmärksam.
Men, bilen är manuell, och växellådan är dålig.
Du kanske borde prova att köra utan klackar.
Vad spelar det för roll? Jag kör utmärkt i klackar.
En hel vingård bortslösad!
Vet du hur många som är beroende av det här?
- Du måste betala för skadorna. - Betala?
Nej. Nej, nej, nej.
Min bil är också förstörd, och jag är med min mor och dotter.
Jag ville inte krocka. Och vet du vad? Jag vill inte gräla med dig.
Du är väldigt envis.
Har du försäkringspapper? Vi måste göra en anmälan.
Självklart har jag det. Låt mig hitta dem.
- Var är din mormor? - Vad menar du? Hon är här.
Julia!
Du är en sån slampa!
Staden firar födelsedag!
Tycker du det är normalt att bada näck så hela världen ser?
Jag har ingen baddräkt! Vattnet är fantastiskt. Prova!
- Om mamma ser dig, råkar du illa ut! - Tänker du skvallra, Mariona? Precis.
Nån kommer se, sen skvallrar hela byn. Kom.
- Låt dem skvallra! Jag bryr mig inte! - Julia!
- Kom nu, Julia! De kommer! Julia! - Jag vill inte!
- För helsicke, du är omöjlig! - Och du är tråkig!
Såg hon mig?
Hurra för Sankt Vincent!
Mamma! Vad gör du?
Mariona, var inte så trist. Jag bara badar lite!
Mamma, det är Gala.
Hoppa i! Bada med mig. Vattnet är skönt.
Gud, vad skönt det känns!
Kate, kom. Dra därifrån. Vi tar upp henne.
Kom hit. Sätt foten här.
- Ta tag. - Kom...
Hurra!
Kära nån...
Nej, nej, nej, nej, nej.
- Nej. Nej, nej. - Vad i helvete?
- Bli inte blöta. - Varför är du täckt av pengar?
Vänta. Bli inte blöta.
Herregud.
Okej, okej.
- Du är knarklangare. - Det är en lång historia.
- Jag såg nån som du på tv, med poliserna. - Jag är inte knarklangare, mamma!
- Det här är inte normalt. - Jag vet!
Jag vet. Jag förklarar sen. Hjälp mig. Skynda!
Vi måste gömma det här innan traktorkillen ser oss.
- Okej. - Ge mig din jacka.
Gud. Okej. Öppna den. Håll den. Så här.
Okej.
Sakta ner, mamma. Gå normalt.
Fråga inte ens.
- Vi hade en liten incident. - Fan.
Jag trodde ni flydde.
Var lägger jag det här?
Okej.
Kom igen.
- Startar den? - Vad?
Startar bilen?
Nej.
Ni får lämna bilen och ringa en bärgare. Vi har en mekaniker i byn.
Jag vill bara ta mig till La Muga!
Ska ni till La Muga?
- Ja. - Då var du inte uppmärksam.
- Ni åker åt fel håll. La Muga är däråt. - Jaså? Vilket misstag.
Det måste vara jetlagen. Tack, snygging.
Jag bor i La Muga. Om ni vill...
Jag kan skjutsa er.
Amerikaner, alltså?
- Lite. Märks det? - "Lite", ja.
Ni ser inte ut som landsortsbor.
- Han kallade dig snobb. - Jag förstår spanska.
Vill du köra?
- Om hon kör, sticker jag. - Jag också.
Vi är från New York, men vi bodde i Mexiko i nio år.
- Och min mor... Min mor är... - Han behöver inte veta familjeträdet.
Varför är ni här?
Det är en familjeresa.
Eller hur?
Det är väl fortfarande samma tråkiga by.
Vissa dagar, ja. Nu när ni är här, lär det bli intressant.
Vi ska till min mors hus. Kan du köra oss dit?
Det är inte din mors hus.
Klart att det är. Det är huset där min moster och min mamma föddes.
Det där huset är mitt nu.
Vad?
Jag köpte det för flera år sen. Vilken slump, va?
Vadå "köpte det"? Det är omöjligt.
Det är vårt hus. Vi ska bo här!
- Nej. Nej, nej. Ni kan inte bo där. - Varför inte? Det är vårt hus.
Jag köpte det, nu är huset mitt. Uppfattat?
- Vem sålde det till dig? - Fru Carmens dotter.
Mamma, sålde du huset utan att säga nåt till mig?
- Jag? Tror inte det. Minns inte. - Den andra dottern, Mariona.
Nej. Min moster kan inte sälja huset. Mamma äger hälften.
- Det är... - Det är olagligt.
- Olagligt! - Inte mitt fel.
Jag kör er till grannbyn. De har ett värdshus.
- Ett vad då? - Ett värdshus!
Vi ska inte till nåt värdshus. Vi har ett hus! Vårt hus!
Ni har inget hus!
Vill du gnälla över det?
Prata med Mariona.
Hon bor där nere.
- I det första huset. - Det här är inte över!
Och vi behöver inte dig!
Men det är ju soligt!
Man kan inte lita på vädret här. Det är galet.
Bara vädret?
Det här är nog ingen bra idé.
Det var längesen vi sågs, och Mariona är svår.
Jag fattar inte att hon sålde huset utan att säga nåt.
Jag sa ju att vi inte har kontakt.
Jag blev ledsen när din pappa dog och flyttade till USA.
Jag hade inte råd att ringa därifrån.
- Varför åker vi inte till värdshuset? - Vi behöver huset.
Och hon är din syster. Vi ska lösa det här, nu.
Hej, Mariona.
Hon är glad att se dig.
Mariona, öppna dörren! Mariona!
Fan! Vad hände med släpet?
Vad har du gjort? Kört in i ett vildsvin, eller?
Värre. Nån galen amerikanska körde in i mig.
Vi förlorade vindruvorna, Nalda.
- Vad? - Allihop?
Guds moder! Vad ska hända med oss?
- Det är vår äldsta vingård. - Vad nu?
Tekniskt sett är min vingård äldre.
Det sa alltid min mamma. Mina druvor är äldre än dina.
Okej, mina damer. Lugna.
- Håll tyst. - Nej!
- Vi löser det. - Vad ska vi göra?
- Det här kommer bli dyrt. - Kooperativet ligger back.
- En till har konkat. - Lyssna!
Jag utgår från att du gav amerikanskorna dina uppgifter.
De kommer inte undan med det här! De ska betala för det här!
Tekniskt sett gör försäkringen det.
Idag kommer jag nog ge dig en örfil.
De hade ingen försäkring. Jag körde dem till staden.
Du till och med skjutsade dem?
Jag släppte av dem när de sa att mitt hus är deras.
Den äldre kvinnan är Marionas syster.
Är Julia tillbaka? Det var som fan!
Nu är jag förbannad.
Vi har ingen bil, inget hus, men en väska med blöta pengar.
- Toppenresa, mamma. - Kate, kan du bara... Kan du sluta gnälla?
För en gångs skull. Du är som...
Bara, sluta!
Var är alla?
Varför åker vi inte till värdshuset? Se på dig. Du kommer få lunginflammation.
Det är bara en fläck.
Visst, du ramlade i en pöl. Om du bara inte hade de där klackarna.
Jag har inga sneakers.
Nu räcker det.
Varför är vi här? Säg inte att det är för att mormor är döende.
Är jag döende?
Varför sa du inget?
Nej, mamma. Jag behövde bara en ursäkt. Det var det första jag kom på.
Bara säg sanningen.
Okej. Det är ingen tjejresa.
Vi...
Vi har inga pengar.
Din pappa investerade oklokt, och nu har jag inte råd med din skola.
Jag har inte råd med mammas vårdhem. Jag lär förlora butiken.
Allt vi har är det här huset och pengarna i väskan.
Och pappa? Är han okej?
Ja. Ja, gumman. Han... Han mår bra.
Han tar hand om allt. Vi måste bara stanna här.
- Vi kommer ha det bra här. - Gumman, se på oss. Vi ligger illa till.
Jag trodde allt skulle gå annorlunda. Men...
Jag är så ledsen.
Okej, kom nu. Okej, okej.
Det gör inget. Visst, vi ligger illa till. Men vi är tillsammans.
Kate.
Det löser sig.
Säkert?
Ja.
Vet du vad?
Vi har rest många kilometer. Vi förstörde en bil, ramlade i en flod,
och jag har gått i klackar i två timmar. Jag är trött.
Jag tänker inte gå till en annan stad med nåt sunkigt värdshus.
Mamma, minns du var ditt hus ligger?
- Ditåt. - Då går vi.
Typiskt. Det sista vi behövde...
- Vad gör du? - Jag vill inte gå förbi henne.
- Jag tål henne inte. - God eftermiddag. Hur mår ni?
Låtsas inte vara trevlig. Mig lurar du inte. Häxa!
- Lyssna inte på henne. - Förlåt, min mormor blir galen ibland.
- Du tror att hon är nån annan. - Nej. Det är Catalina.
Hon är smalare nu. Hon måste ha druckit sitt eget gift.
Nej, frun. Jag heter Montse.
Jag är ledsen, raring. Jag trodde du var nån annan från byn.
En orm med väldigt lång tunga.
Nej, jag kände Catalina. Hon var min mamma. Hon dog i fjol.
- Gud. - Må hon vila i frid.
Men hon hade en lång tunga.
Vill ni ha en drink? Vi bjuder på den första.
- Jag tackar inte nej till vin... - Nej, tack. Vi letar efter casa Xatart.
Amats hus?
Jag måste prata med honom.
- Fortsätt gå. En kilometer åt det hållet. - Ser ni? Vi är på rätt väg.
De lyssnar aldrig. Undrar varför.
Tack.
Du har växt.
Han är inte hemma.
Vi väntar tills han kommer.
Du hörde. Huset är hans. Han släpper inte in oss.
Om vi bara pratar med honom utan att skrika och gapa
och förklarar situationen för honom,
kanske han låter oss bo i vår halva av huset.
Jag vet inte. Vi måste hitta ett sätt att komma överens.
Han tycker också om vin. Det borde hjälpa.
Hur kom du in?
Jag känner det här huset som min egen hand.
Precis som han. Eller hur, lillen?
- Mamma, var försiktig med hunden. - Okej, kom.
Ingen fara. Han är som sin ägare. Skäller men bits inte.
Nå? Är ni hungriga?
Jag är äntligen ren.
- Mormor. Mår du bra? - Det gör jag.
Det är... bara att komma hit igen, till byn, huset...
- Många minnen. - Från när pappa levde?
Raring, hämta mer vin.
Mig lurar du inte. Det är nåt du inte berättar.
Vad har skitstöveln Fred gjort?
Du då? Har du sagt sanningen?
Inte ens din egen syster är glad att se dig.
Hände nåt som du inte vill berätta?
Han är tillbaka.
Vilken del av "det är mitt hus" förstod ni inte?
Ni får inte bo här.
Golfo, gjorde du inget? Förrädare.
Har ni ätit upp mina linser?
Min moster sålde dig huset olagligen. Hon hade ingen rätt.
Vet du vad mer som är olagligt? Inbrott. Ni måste gå.
Vi ska ingenstans.
Vi håller oss i vår del av huset och stör dig inte.
Det är rättvist.
Vi får väl se.
Det är jättegott!
Andreu...
POLIS
Du ska få se.
Tack och lov att du är här.
Det här är vårt hus också. Vi har rätt att vara här.
Hon har tjatat hela dagen. "Det är mitt hus, inte ditt."
- Kan du föra bort dem? - Nej! Det är vårt hus.
Julia.
Andreu. Det var länge sen.
- Hur mår du? - Bra. Toppen.
Andreu.
Kan vi lösa det här genom att tala sansat?
- Vad sa han? - Det var katalanska.
- Ett annat språk? - Ja.
Toppen. Det är som jäkla FN.
Det kvittar. Vi stannar här. Han får gå.
- Mina damer, följ med till stationen. - Quintanilla, grip dem inte.
Vad menar du? Det är protokoll.
Vi är de rättmätiga ägarna. Jag går ingenstans.
- Det ska du visst. - Ni kan inte stanna här.
Hör på...
...jag tror det är bäst om vi löser det här fredligt.
Vi tar och lugnar oss.
Följ med till stationen, tack.
Självklart. Som du vill. Jag hämtar våra grejer.
- Undan. - Nej, nej.
Nej. Jag ska ringa en advokat.
Ring du, men utanför mitt hus.
- Det är vårt hus! - Inte nu igen.
Varför är du alltid där du inte ska vara?
- Jag ska bo här. I vårt hus. - På vägen, i mitt hus,
i mitt kök, ätande mina linser!
Du är ett... Kate, säg att han är ett as.
Det tänker jag inte säga. Inte framför polisen.
Okej. Det kvittar.
Det här är mormors hus. De kan inte göra nåt.
Och jag skulle säga det på katalanska, om jag kunde!
- Mer skrik. Andreu, ta med dem. - Nej. Nej, nej. Inte en chans.
Om du vill att vi går, får ni gripa oss.
Quintanilla. Jag har bråttom.
- Jag ska spela boule. - Förlåt.
Det händer aldrig nåt här, så jag är ovan.
Visst.
Pengarna...
- Oroa dig inte. Jag gömde dem väl. - Vi borde göra tjejresor oftare.
Jag vet inte vad ni tycker, men jag har så kul.
Vi vet åtminstone var vi sover inatt.
Kom hit.
- Kom ner. Annars gör jag dig arvlös. - Mormor, du har inga pengar.
Just därför.
Ni två är allt jag har.
Jag lovar att vi tar oss härifrån.
Jag vet inte när eller hur, men vi tar oss härifrån.
Tror jag.
Jag vill ringa ett samtal. Hallå. Jag vill ringa ett samtal.
- Hej, Maggie här. Säg nåt. - Det är jag.
Tjejresan med mamma och mormor, är en mardröm.
Min mobil är borta. Vi har inga pengar, så vi kan inte åka hem.
Dessutom har vi blivit gripna för att ha gjort inbrott.
Det kan inte bli värre.
Kommer.
En mans värde mäts i hur han agerar i kris. Fly eller fäkta.
Min make är tydligen en som flyr, och jag...
Jag blir tvungen att lösa det själv.
INSPIRERAT AV ROMANEN "LA TIERRA DE LAS MUJERES" AV SANDRA BARNEDA
Undertexter: Victoria Heaps