Lūdzu, saki, ka tu normāli ēd.
PIRMS GADA
Esi ar kādu iedraudzējusies? Tu taču pārāk daudz neballējies, ko?
Mamm, es nevaru runāt. Es atkal kavēju.
Atkal? Kā atkal? Mīļā, tas tev sabojās raksturojumu.
Ja tu man tik bieži nezvanītu, varbūt es nekavētu.
Zinu, bet man tevis pietrūkst.
Zinu, bet mana dzīve ir šeit, tava - Ņujorkā.
Nezinu. Ej mācies keramiku vai atver savu biznesu.
Tu esi gudra. Tu būtu ļoti veiksmīga.
Vai aizbrauc ilgā ceļojumā ar tēti. Kur tu gribētu?
Nākamnedēļ pie tevis.
Vēlreiz saku, mamm. Tev jāsāk dzīvot.
Zini, ideja nav slikta.
Varbūt aiziesim uz tavu mīļo restorānu.
Es varētu palikt vēl vienu dienu. Ko teiksi?
Keita? Keita, kāpēc tu man nekad neatbildi? Hallo!
Mamm, es nevaru runāt. Man jāiet. Piezvanīšu vēlāk.
Ko? Nē, nē...
Dažkārt lielākie piedzīvojumi sākas ar visnegaidītāko mirkli.
Tā var būt nejauša tikšanās ar svešinieku.
Bezpalīdzības sajūta, kad kāds mīļš cilvēks sāk attālināties.
Mēs nelūdzam šo ceļojumu,
taču beigās tas atklāj tās patiesības, kuras mums izmisīgi vajadzēja apzināties.
LAND OF WOMEN
Nu? Ko tagad darīsim?
Nezinu. Ļaujiet padomāt.
Tavas domāšanas dēļ esam te, tāpēc labāk izbeidz.
Piezvanām tētim!
Mīļā, es jau teicu - tētis piezvanīs, kad visu nokārtos.
Mums tikai jāpasēž un jāpagaida.
Šeit? Nopietni?
Nu labi. Viss ir nokārtots.
Jūs varat iet.
Tas ir viss, milēdijas.
Tikai nepārkāpiet likumu vēlreiz. To ieraksta lietā uz mūžu, skaidrs?
Re, kā es trīcu.
Amatam kļuva jūsu žēl. Viņš nerakstīs iesniegumu.
Cik mīļi no viņa puses.
Tomēr es jūs vairs negribu redzēt.
Iecirknī, es biju domājis.
Neko nevaru apsolīt. Man nekad nav padevies būt labai.
Man ļoti žēl, ka tā notika.
Bet es atcerēšos tikai labo.
Man bija prieks tevi atkal redzēt, Džulij.
Un iepazīties.
Protams, man arī bija prieks tevi redzēt. Bet tagad mums jāiet. Mēs steidzamies.
Steidzamies taču, mīļā?
Tāpēc - atā, Andreu! Un paldies.
Kur tu tā steidzies?
Nezināju, ka tev patīk sēdēt aiz restēm.
Es ātrāk gribēju tikt prom.
Prom no vīrieša, kurš tevi labi pazīst.
Šī ir maza pilsēta, meit. Mēs visi visus pazīstam.
Labi. Nu, kāds tagad ir tavs ģeniālais plāns?
Mēs braucam mājās?
Nē. Nē, uz kaut kurieni, kur man nav ar jums nepārtraukti jāstrīdas.
Tad braucam uz pludmali!
Redzēsim.
Ja gribam aizbraukt, mums jāizdara divas lietas.
Jādabū mašīna un mūsu nauda.
Es dabūšu mašīnu. Amats teica, ka pilsētā ir mehāniķis.
- Tiešām? - Jā.
Ideāli. Tiekamies bārā pēc stundas.
Mamm, mēs ar tevi iesim uz tā idiota māju.
Dod man somu, mamm.
Ak dievs.
Ātrāk, mamm! Ātrāk!
Likās, ka tu to vīrieti vairs negribi redzēt.
Nu protams, ka negribu, bet nauda ir viņa mājā.
- Narkotiku nauda. - Es nepārvadāju narkotikas, mamm!
Labi, es aizvēršos.
Re, re! Gailis ar savām vistām.
- Tur ir tikai sievietes. - Vecenes.
Man viņš nepatīk.
Tu tāda esi vienīgā.
Tāpēc, ka neesmu veca.
Vai varbūt tev vajag brilles. Viņš izskatās lieliski.
Gards kumosiņš.
Nāc! Ejam! Viņš neskatās.
Uzmanīgi, mamm.
Labi.
Ko tu dari?
Nu re. Reku ir.
Es pa šejieni lavījos uz ballēm.
Nu, lien iekšā!
Pati lien. Es tevi gaidīšu pie durvīm.
Ko tu darīsi, ja tevi tādu saposušos kāds ieraudzīs?
Es tur nelīdīšu.
Tu gribi atgūt naudu vai negribi?
Kaut nu nebūtu zirnekļu.
Tikai ne zirnekļi, tikai ne zirnekļi.
Cik daudz atmiņu.
Uzmanīgi!
Palūkosim. Vai dieniņ... Drusku gaismas.
Man ar ciema puišiem te gāja jautri.
Cik romantiski.
Kur tu paslēpi naudu?
Naudu. Padomāsim... Tā... Domā! Nu, domā!
- Domā, domā, domā! - Mamm, saki, ka tu atceries.
Izbiedēju gan, ko? Es zināju!
Skaidrs, ka es atceros. Nāc! Nāc te!
Nemaz nav smieklīgi.
Mamm, te nekā nav. Naudas te nav.
Kā? Nevar būt. Nauda nevar tā pazust.
Diezgan!
Tiešām pazudusi.
Sveiki!
Man vajadzētu palīdzēt ar mašīnu. Mums bija avārija, un...
Tu neesi par jaunu, lai brauktu?
Nē, es ne... Pie stūres bija viņa.
Mana māte.
Es jokoju. Kur tad ir?
Tu zini, ka tava vecmamma šai pilsētā ir leģenda?
Bet tu izskaties kautrīga.
Amerikānietes, jā? No kurienes? Tev ir baigi jocīgais akcents.
Es uzaugu Meksikā.
Meksikā. Es zināju.
Bet tad mēs pārcēlāmies uz Ņujorku.
Es mācos Rodailendā.
Rodailendā. Tu gan daudz ceļo. Vai mācies koledžā?
Vēl ne. Tā ir internātskola.
Meiteņu? Tas man patīk!
Nav slikti.
Bet nākamgad gribu sākt mācīties koledžā. Studēt mākslu.
Tātad meitenīte grib būt māksliniece.
Es neesmu meitenīte. Man ir 17.
Labi, piedod, tas bija joks.
Ko mācies tu?
Mācījos. Nu, necik daudz nemācījos - Erasmus programma Berlīnē.
Ne tu vienīgā braukā apkārt pa pasauli.
Bet bija jāatgriežas, jo nomira mana mamma.
Negribēju, lai tēvs paliek viens.
Garāža un mašīna pieder viņam. Šīs briesmīgās bildes arī.
LĒNĀK, TĒT!
- Nu zini... - Nemaz nerunā. Tā arī ir tēva?
Nē, mana, bet tēvam arī patīk.
Tavs tēvs arī ir atbraucis, vai ne?
Nē.
Viss kārtībā?
Neuztraucies, mīļā.
Jūs iepazīsieties ar manas draudzenes vecākiem. Skaidrs, ka es uztraucos.
- Viss būs lieliski. - Protams, ka lieliski.
- Kā klājas? - Ei! Freds.
Priecājos. Tonijs.
- Gala. - Sveiki.
- Ei! - Priecājos iepazīties.
- Jā. - Ei, Megij!
Keita, Megija stāsta, ka tu gribot studēt mākslas koledžā.
Laikam arī tu gribi būt izsalkusi māksliniece?
Mīļais, viņi ir mūsu viesi. Neesi nepieklājīgs.
Viņa ir ļoti talantīga.
Man ļoti patīk, ka viņa spēj izpausties mākslā.
Es darbojos nekustamo īpašumu attīstīšanā. Un jūs?
- Mans Tonijs strādā celtniecībā. - Jauki!
- Man patīk fizisks darbs. - Jā.
Nav jāvalkā uzvalks un šlipse,
bet tikt un tā meitai varu atļauties to dārgo internātu.
- Mīļais! - Ko?
Vīrietim par ģimeni ir jāgādā. Mūsu meitenes ir pelnījušas to labāko.
Drīkstu ko pajautāt? Kā tu uzņēmi to Keitas lietu?
Viņas lietu?
Nu, ka viņa ir lesbiete.
Es teikšu atklāti -
kad Megija mums izstāstīja, ka satiekas ar meiteni, mēs bijām šokā.
Tonijs ir katolis,
diezgan vecmodīgs, tāpēc sākumā viņa reakcija nebija pārāk laba.
Es cenšos būt liberāla, bet viņas ir tik jaunas.
Varbūt tas ir pārejoši, ne?
Bet es priecājos, ka viņa iepazinās ar Keitu. Viņa ir tik sievišķīga.
Paldies dievam, ka viņa neatveda kādu no tām meitenēm,
kas ģērbjas kā tālbraucēji. Vai ne?
- Ei! - Ei.
Es ļoti priecājos, ka jūs ar viņiem satiekat.
Viņi ir baigi labie.
Jā, protams.
Tā, nu kas viņiem vainas?
Mīļā, tu tiešām domā, ka Megija ir tava īstā?
No kurienes tādas runas?
Varbūt tev vajadzētu vēl pastaigāt uz randiņiem, līdz atradīsi īsto cilvēku.
Jo Megija man nav īstais cilvēks?
- Nē, tā es nebiju domājusi. - Nē, bet tu tā pateici, mamm.
Tu nevari vismaz pamēģināt priecāties par mani?
Vai viņi tev nav gana labi?
Oho, mamm!
Tiešām neaizmirstama diena.
Nē. Mīļā...
Ei, Bubū! Iespaidīga māja.
Kas ir?
Kas nav kārtībā?
Mamma. Lūk, kas nav kārtībā.
Viņa... Viņa vispār neklausās manī
un nespēj iejusties otra ādā.
Vai atceries...
Atceries, kā viņai izstāstīji, ka sāksi dzimuma reorientāciju?
- Jā. Protams, ka atceros. - Nuja.
Un todien, kad mums izstāstīji, es vienkārši...
Es to visu nespēju sagremot.
Saproti?
Tad tava mamma... Viņa man skaidri lika saprast:
ja man ir kādi iebildumi, tad tās ir manas problēmas,
nevis tavas.
Un tev bija?
Ja godīgi - jā.
Jā, man bija bail.
Jā, es... Es negribēju, lai tev ir jācieš.
Un es nesapratu, kas notiek tavā galvā.
Un es raizējos.
Jā, es raizējos, ka nevarēšu tevi pasargāt.
Un tas arī viss. Mēs ar mammu to vien esam vēlējušies -
tevi pasargāt.
Es tevi mīlu.
Es tevi arī mīlu.
Nāc! Nāc.
- Es tevi mīlu, tēt. - Jā.
Varu dabūt tavu mobilo? Jāpiezvana, un manējais nestrādā.
Protams. Tikai te nav labs signāls.
- Hallo? - Megij!
Keita! Oaldies dievam. Es uztraucos. Tev viss labi?
- Nē, nav. - Kas ir noticis?
Mamma ir sajukusi prātā. Man ir jātiek prom.
Labi. Palūgšu, lai tētis tev nopērk biļeti.
Brauc uz lidostu. Viss būs labi.
Ei! Viss gatavs.
Es tev piezvanīšu vēlāk.
Vari vēlreiz izlīdzēt? Aizvedīsi uz lidostu?
Ei! Ei!
Ak dievs!
Ei!
Ei, apstājies! Ei!
Amerikāņu draudzene ir klāt!
Traki izskaties. Bija slikta nakts?
- Kur ir mana nauda? - Kāda nauda?
Nauda, kas bija tavā virtuvē, ir pazudusi!
Manā virtuvē? Kāpēc tu atkal ielauzies manā virtuvē?
Paklau. Paklau! Pagaidi!
Nemaini tēmu. Tu esi zaglis.
Sūda amerikāniete! Tikko ieradusies, bet jau citus nosoda.
Šis vīrietis ir bezkauņa. Viņš nozaga manu naudu.
Faktiski jau viņš neko nenozaga.
- Jo tu mums biji parādā. - Tevis dēļ mēs zaudējām daudz vīnogu.
Tāpēc paklausies. Tu vari iet, no kurienes nākusi.
Ar to naudiņu esi norēķinājusies.
Tā... Nē, nē, nē. Ko? Nē, nē. Naudiņa ir mana!
- Jā, kā tad. - Pag, vai tas ir jauns traktors?
Jā. Labs, ne? Viena pašnāvniece vakar ietriecās manā piekabē,
un viņai nebija apdrošināšanas.
Nopirkt jaunu bija viņas pienākums. Tev tā nešķiet?
Cik tāda maksā? Man somā bija 50 000 dolāru.
Mums ir vēl citi izdevumi. Materiāli vīna darītavai,
mājas slēdzeņu nomaiņa.
Viena gentuza pēdējā laikā bieži ielaužas.
"Gentuza"? Kas tas ir?
Viņš saka, ka tu esi slikts cilvēks!
Paldies.
Es? Gentuza? Tu! Tu esi gentuza!
Domā, ka esi baigais Džordžs Klūnijs ar to savu iesirmo bārdu
un lecīgo smaidiņu, un to savu vistu baru.
Jā, jūs kladzināt!
- Tu esi pakaļa. Atdod manu naudu! - Tagad tā ir mana nauda.
Tagad tu runā angliski. Ko tad neteici?
Tāpēc, ka negribēju, sasodīts.
Un es neesmu pakaļa, starp citu.
Vai die'! Nu tad esam visas.
Pilsētas krējums ir ieradies.
Kā iet, Džulija?
Fantastiski. Tu neredzi? Ne tā, kā dažai labai.
Ai, beidz. Tu esi Ramonas vecumā.
Tu esi zaglis! Tūlīt pat atdod naudu!
Vai ko? Sauksim atkal policiju?
Gribi visiem paskaidrot, kur rāvi 50 000 $ simtdolāru banknotēs?
Labi, dāmas. Strādāsim tālāk. Mums vēl daudz darba.
Tu esi zaglis!
Tualeti, lūdzu.
Tur.
Paldies.
Sveika, Montse.
Sveiki.
Mazliet vīna?
O, jā, jā, jā.
Nu taču!
Atbildi savai meitai!
Mīļā, ielej glāzi manai meitai.
Viņa par vīnu daudz zina. Viņai pieder vīna veikals.
- Nē, paldies... - To mēs ražojam mūsu kooperatīvā.
Paldies.
Negaršo?
Nē... Jā!
Jā, diezgan stiprs...
un ļoti interesants.
Jā. Tā saka.
Un cilvēki par to maksā?
Ir bijuši labāki laiki, bet iztikt iztiekam.
Uzsauksim tostu par Džuliju un Galu, manām jaunajām klientēm!
Pirmo nakti Lamugā jūs pavadījāt cietumā. Lūk, tā ir ierašanās ar blīkšķi!
Pie visa vainīgs tas lauksaimnieks.
- Neciešu viņu. - Amatu?
Man viņš šķiet jauks. Man viņš patīk.
Mamm, viņš mums visu nozaga. Tev viņš nedrīkst patikt.
Sākumā man arī viņš likās nepieklājīgs.
Bet viņš daudz palīdzēja kooperatīvam un pacentās iegūt visu kaimiņu uzticību.
Turklāt, kad viņu iepazīst, viņš izrādās lielisks. Un labs pavārs.
O jā. Viņa lēcas ir gardas.
Ai, mamm.
Viņš nopirka māju bez manas mammas atļaujas.
Nav taisnība, dārgā.
Marjona viņam pateica, ka ir vienīgā īpašniece, jo Džulija ir mirusi.
Ko viņa pateica?
Man trūkst vārdu.
Nu, tā jau tikai baumo.
Marjona!
Marjona, taisi vaļā durvis!
Mīļā, viņa visiem pateica, ka esmu mirusi. Skaidrs, ka viņa negrib mani redzēt.
Marjona!
Ko jūs te darāt?
Es gribēju jautāt to pašu.
Vai tad šī māja nepieder...
Šī ir mana māja.
Nē, Marjonas māja.
Jūs esat mans tēvocis?
Uz mani neskaties. Es nezināju.
Bet jūs mūs iemetāt aiz restēm. Radus!
Likums paliek likums. Ceru, ka neturat ļaunu prātu.
- Aicinātu jūs uz kafiju, bet... - Vai Marjona mājās?
Jā, bet nevajag. Tiešām...
Viņa tiešām ir tava meita.
Mamm!
Marjona, tev ciemiņi.
Es tev vienmēr saku - neatstāj vaļā durvis.
Salien visādi mošķi iekšā.
Mums nevajadzēja nākt.
Nu, es došos atpakaļ uz iecirkni, jo mums ir kāršu čempionāts.
Sveiki!
Vakar neiznāca iepazīties.
Es esmu Gala, tava māsasmeita. Ļoti patīkami.
Sveika, Marjona, kā iet?
Līdz šim gāja labi. Ko tev vajag?
Nu, varētu apskauties.
Tev noteikti vajag ko vairāk par apskāvienu.
Pasaki viņai.
- Pasaki par māju! - Nē, tu pasaki.
- Viņa ir tava māsa. - Tā bija tava ideja.
- Viņa ir tava māsa. Saki! - Saki tu. Es negribu.
Labi.
Pārdot māju bija nelikumīgi.
Es zināju.
Tu meloji, ka mana māte ir mirusi.
Ja cilvēks ir pazudis ilgāk par pieciem gadiem,
viņu var pasludināt par mirušu.
Man no tavas mātes nebija nekādu ziņu 40 gadus.
Neviena telefona zvana, nevienas vēstules.
- Četrdesmit? Mamm... - Mīļā...
Tu teici, ka jūs šad un tad sazināties.
Piedod. Man tā galva... Man jūk laiks.
Bet kā tu varēji viņai nepiezvanīt?
Paga! Mēs atnācām, lai lamātu mani vai viņu?
Labi. Tā.
Marjona. Es saprotu, ka esi dusmīga, bet tev nebija tiesību...
Tu nevari aizvākt tās bites?
Bites ir kā cilvēki. Ja liek mieru, viņas nedzeļ.
Jūs gribējāt vēl kaut ko vai aizejat?
Tu pametīsi savu māsu uz ielas?
Viņa man vairs nav māsa.
Nu tā. Tu laikam nezini, kas vispār notika.
Viņa aizbrauca uz tālu zemi. Viena, stāvoklī.
Stāvoklī?
Viņai gāja ļoti grūti.
Mans tētis nomira, un viņa bija ļoti jauna un...
Pa, pa, pa, pa.
Vai to tu viņai iestāstīji?
Ka esi atraitne?
Un mele esmu es. Prom!
Es zināju, ka nevajadzēja nākt.
- Kāpēc viņa teica, ka tu meloji? - Neklausies. Dusmās viņa runā blēņas.
Tavs tētis nomira pirms tavas dzimšanas.
Tā tu man teici, jā.
Tavs tēvs ir miris. Par to nav šaubu.
Pierādi.
Kad sapratu, kas notiek, viņš jau slīka.
Es, protams, biju tikusi krastā.
Bet viņš, nabadziņš, nemācēja peldēt.
Viņu mēģināja glābt,
bet tavs tētis jau bija aizgājis no mums.
Tu man teici, ka viņš miris no infarkta.
Nu protams. No bailēm sākās infarkts. Tāpēc jau viņš slīka.
Tu nezini, kā tas ir - redzēt, kā cilvēks, ko mīli vairāk par visu,
tavā priekšā mirst.
Ļoti žēl.
Viņš nomira nezinot, ka pataisījis mani grūtu.
Viņš bija brīnišķīgs cilvēks.
Tu esi tēva meita. Mats matā kā viņš.
Mamm, viņš ir miris 1912. gadā.
Parēķināsi pati, vai tas jādara man?
Saki patiesību, mamm. Kas notiek?
Džulija, tu esi stāvoklī.
Kā tas iespējams?
Diez vai man tev jāskaidro, kā tas notiek.
Klau, pilsēta ir maza.
Pēc pāris nedēļām jau būs redzams
un visi kaimiņi sāks tenkot.
- Tenkot? To viņi jau dara. - Tu taču zini, kurš ir tēvs?
Nu, tev viņam jāizstāsta. Labāk gribi, lai izstāstu mātei?
Nē! Nē, viņa mani padzīs vai liks atdot bērnu mūķenēm, Oriol.
Ko tad tu gribi darīt?
Mamm, stāsti patiesību!
Džulija Čatara, kurš ir mans tēvs?
Es nezinu! Es nezinu. Man galvā viss sajucis.
Turklāt tolaik es biju diezgan lielā cieņā.
Man bija vairāki kavalieri.
Tad tāpēc tu aizbrauci.
Es negribēju, lai mūs izšķir. Tevi būtu atdevuši mūķenēm.
Tie bija citi laiki. Māte mani būtu padzinusi.
Es gribēju pasargāt Marjonu.
Marjonai labāk bija palikt šeit. Viņai te bija viss.
Ko es varēju piedāvāt?
Dzīvot treilerparkā, visu dienu strādāt un knapi nopelnīt iztiku?
Tā darījām mēs.
Jā.
Tad tu viņai ne reizi nepiezvanīji?
Vairākas reizes mēģināju, bet ar katru reizi kļuva grūtāk.
- Ko es viņai varēju pateikt? - Patiesību.
Gala. Gala, mīļā, lūdzu, piedod man.
Gala! Gala, apstājies! Es noģībšu.
Es uzaugu bez tēva, mamm. Tu zini, cik tas ir grūti?
Un man bija viegli? Tu domā, ka man patika tev melot?
Es nezinu. Tā šķiet.
Ei, vai tā nav mūsu mašīna?
Stāvi!
Ei!
Tā ir mūsu mašīna.
Bijāt tai ļoti pieķērusies?
Jūs to tā esat sadauzījusi, ka nezinu, vai varēšu salabot.
Perfekti!
Ejam, mamm. Keita mūs gaida bārā.
Keita jau ir prom.
- Es viņu aizvedu uz Barselonas lidostu. - Ko?
Nolādēts!
Viņa teica, ka brauc mājās.
Ak dievs! Klau, vai aizvedīsi mūs uz lidostu?
Man ir žēl, ja jums ir ģimenes problēmas, bet šis nav taksis.
Lūdzu! Ārkārtas situācija.
Jā, bet es jau tā esmu iztērējusi laiku, un man ir daudz darba.
Ei! Tu taču vari viņas aizvest uz lidostu? Re!
Nē. Nē. Nē, nē un nē. Tikai pār manu līķi.
Es ar viņu nekur nebraukšu.
Cerams, ka nav vēl aizlidojusi.
Nu ko, vai "traktors" tev ir vienīgais ātrums? Ātrāk nevar?
Neuztraucies un neņem viņu galvā. Un paldies, ka aizvedīsi.
Tagad būšu drošs, ka viņa ir tālu prom no manas mājas.
Vai, piedod. Es to pateicu skaļi?
Kā viņa varēja aizbraukt, nevienam nesakot?
Nez no kā viņa to samācījusies?
Nezinu. Varbūt no tevis, mamm.
Neskaties uz mani tā. Viņa aizbrauca tevis dēļ.
- Ko man vajadzēja darīt? Sasiet viņu? - Pateikt patiesību.
Nevar pateikt, lai viņa sāk jaunu dzīvi šeit,
un gaidīt, ka viņa tam piekritīs.
Skaidrs, ka viņa grib atpakaļ. Viņai trūkst viņas lietu, viņas cilvēku.
Un viņa grib runāt ar to idiotu Fredu.
Un Freds ir...
Kas tev par daļu? Šī ir privāta saruna.
Piedod. Vienkārši dīvaini, ka tu strīdies ne tikai ar mani.
- Freds ir viņas stulbais vīrs. - Nesauc viņu tā, mamm!
Viņa vainas dēļ mēs esam te!
Viņš vienmēr tevi ir muļķojis ar to savu smaidu un... Neciešu viņu!
Un tev aiz muguras viņš vienmēr dara, ko grib.
Nav taisnība. Es savu vīru pazīstu.
Ak tā? Nu tad izstāsti, ko tas draņķis ir sastrādājis šoreiz?
Gala, kas notiek?
Zini, ko es šodien savos 45 gados uzzināju?
Tagad saruna vairs nav privāta?
Mans tēvs nav miris. Viņš ir dzīvs un var izrādīties jebkurš pilsētnieks.
Jūs vest vienmēr ir prieks. Vismaz ļoti izklaidējoši.
- Mamm, gaidi te. - Nav par ko.
Mīļā, es saprotu, ka tu dusmojies, bet vai tik ļoti, ka mani pametīsi?
Gaidi ar Amatu, kamēr es meklēju Keitu.
Nē, nē, nē. Man jābrauc atpakaļ uz kooperatīvu.
Un tavai mātei aukli nevajag.
Vajag. Neatstāj viņu vienu!
Ejiet.
Ei! Biļeti!
Man jārunā ar meitu. Viņa grib braukt prom. Ļoti svarīgi.
Kundze, bez biļetes nevar.
Nesaki, ka ir par vēlu.
Mamm, man vajag naudu biļetei.
Man nav. Es visu iztērēju par mēriņiem.
Nevar būt!
Nē, man nekā nav.
Ja Keita grib braukt atpakaļ uz skolu, lai brauc.
Viņa ir jauna un ilgojas pēc draudzenes.
Laid viņu. Mēs ar tevi varam braukt uz jūru.
Mēs nebrauksim uz jūru!
Es gribu tikt lidostā, kamēr Keita nav lidmašīnā!
Velti. Jūra tev nāktu par labu. Tu esi sastresojusies.
Skaidrs, ka sastresojusies! Tur es viņu vairs nevarēšu pasargāt.
Paldies, ka ļauj man aizņemties manu naudu.
Redzi? Viņš ir labs.
Almarch Airwaves ALM reisā 8077
uz Bostonu sākas iekāpšana.
Lūdzu, dodieties uz vārtiem B34.
ALM 8077 - BOSTONA IEKĀPŠANA
Almarch Airwaves reisā 8077 uz Bostonu sākas iekāpšana.
Visus pasažierus lūdzu doties uz vārtiem B34.
- Keita! Ko, ellē, tu dari? - Mamm, ko tu te dari?
Es? Ko tu te dari?
Gribēji aizbraukt neteikusi?
Man tev ir jāsaka, ja tu man nesaki neko?
Mamm, tur ir mana dzīve.
Un, ja nevari atļauties manu skolu - nekas.
Es dabūšu darbu vai... Es dabūšu stipendiju.
Bet es nevaru tā pamest savu dzīvi. Vai Megiju. Es viņu mīlu.
- Tu nedrīksti atgriezties. Tu nesaproti. - Nē, tu nesaproti.
Mamm, tu vairs neatceries, kā tas ir - mīlēt? Tēti?
- Tu viņu vispār esi mīlējusi? - Nav godīgi.
Zini, kas nav godīgi? Ka tu mani šurp dabūji ar meliem.
Es braukšu pie Megijas, patīk tev tas vai ne.
Tavs tētis mūs šajā ķezā vispār iegrūda!
Zinu, ka neesmu stāstījusi...
Nu...
Paldies.
Klau, naudas trūkums ir mūsu mazākā problēma.
Tavs tētis ir cilvēkiem parādā naudu.
Tu melo.
Kāpēc tad es jūs te atvedu? Domā, man gribas būt šai sūda pilsētelē?
Nē, mēs atbraucām tāpēc,
ka man likās - šī ir vienīgā vieta, kur mūs nemeklēs.
Tu nedrīksti atgriezties. Tas ir pārāk bīstami.
Kā "bīstami"?
Tā, ka tie cilvēki, kam tētis ir parādā, izskatās ļoti biedējoši.
Un izskatās, ka, lai savu naudu atgūtu, viņi darīs visu.
Arī fiziskas sāpes mums.
Bet kā tad tētis?
Esmu viņam tūkstoš reižu zvanījusi. Telefons vairs neesot sasniedzams.
Varbūt tie cilvēki viņam kaut ko ir nodarījuši?
Nē. Nē, nē, mīlulīt. Nē. Tētis māk par sevi parūpēties, jā?
Viņš noteikti jau domā plānu, kā visu nokārtot.
Tā ir visa patiesība, skaidrs?
Tāpēc man vajag, lai tu vēl kādu laiku paliec te.
Atvainojiet, kundze.
Lidmašīna tūlīt lidos prom. Jūs kāpsiet iekšā?
Es zināju, ka tu bez vecmammas nespēj dzīvot!
Laižam!
Iedod roku.
Man ir jābrauc atpakaļ. Uz kurieni man jūs vest?
Es nezinu.
Mājas mums nav, naudas nav.
Policijā bija labāk. Tur bija gulta.
Pieskatiet Golfo. Es tūlīt nākšu.
Zinu, ka to nožēlošu...
bet man mājā ir daudz vietas.
Varu saklāt gultu šķūnītī.
Tagad tu izturies jauki?
Tici vai ne, bet es esmu jauks. Mums bija neveiksmīgs sākums.
Nez kāpēc. Tu dzīvo mūsu mājā, tu nozagi manu naudu.
Tu arī nebiji nekāda Mis Simpātija.
Bet es tev piedodu, jo zinu, ko nozīmē izmisums.
Kooperatīvam šobrīd iet grūti,
un no tā ir atkarīga visa pilsēta. Tāpēc...
es aizņēmos tavu naudu. Zinu, ka tā nebija labi.
Bet mēs tev atdosim no ieņēmumiem par vīnu, labi?
Dod man... Nezinu. Dod man...
pāris mēnešus.
Tikai pāris mēnešus?
Tas vīns... Tas ir tas pats, ko pasniedz bārā?
Jā.
Tad tu manu naudu neatgūsi nekad.
- Kāpēc? - Tāpēc, ka tavs vīns ir slikts.
Pārāk daudz alkohola, pārāk sauss.
Labums vismaz tāds, ka vīnogas ir labas.
Vaina ir tikai tava.
Zini? Es jau sāku nožēlot, ka biju pret tevi jauks.
Paga, paga! Es tavu vīnu varu uzlabot.
Es māku. Es par vīnu daudz zinu.
Man ir veikals.
Bija.
Varu palīdzēt pārdot vairāk pudeļu.
Tikai nesaki, ka esi vīnu eksperte.
Tu daudz ko par mani nezini.
Papildu strādnieki man noderētu.
Mēs braucam vai nebraucam?
Uzmanīgi!
Lieliski. Mēs dzīvosim šausmu mājā.
Vai šī ir labākā istaba?
Šī bija mana.
Ļaušu jums iekārtoties.
Nāc, Golfo.
Džulija, kur tu iesi?
Ko tu dari?
Piedod, Marjona.
Uz kurieni tu ar to brauksi?
- Uz Ameriku. - Uz Ameriku?
Lamugā es vairs nevaru palikt. Es neizturēšu.
Vai tāpēc tu mani tā pamet? Naktī, neatvadījusies?
Džulija, kas notiek?
Tu nesapratīsi.
- Nu, es braucu tev līdzi. - Ko?
- Es teicu, ka braucu tev līdzi. - Nē, tu nebrauksi.
Beidz.
Es nevaru bez tevis dzīvot, Džulija!
Marjona!
Es jau arī negribu būt šķirta no tevis.
Darīsim tā.
Es braukšu pirmā.
Kad man būs, kur palikt, es tev atrakstīšu.
Tad varēsi man pievienoties.
- Džulija... - Es apsolu.
Tu tiešām domā, ka tētis visu nokārtos?
Jā, protams, mīļā. Esmu droša.
BARSELONA 20.45 - ATLIDOJIS
Sveika, mīļā.
Tēt, Keita neatlidoja.
- Es jūku prātā. - Labi, nomierinies, nomierinies.
Nē, nē. Keita teica, ka viņa varbūt ir ķezā.
Labi. Tu zini, kur viņa ir?
Viņa tikai teica, ka atrodas kaut kādā vīna pilsētiņā Katalonijā.
Bet kopā ar mammu, vai ne?
Jā, ar mammu un vecmammu.
Paklau, mīlulīt, pagājušas tikai pāris dienas.
Zini, tam noteikti ir izskaidrojums.
Viņa drīz tev piezvanīs. Tāpēc vēl nekritīsim panikā, labi?
Labi, tēt. Labi.
Klau, man tagad ir tikšanās,
bet es tev piezvanīšu, un mēs tiksim skaidrībā. Es apsolu. Labi?
- Mīlu tevi, mīlulīt. - Atā. Atā.
Tā kā Freds ir izgaisis bez pēdām,
mums atliek tikai viens.
Atrodiet viņas!
- Ceru, ka gribas ēst. - Ļoti. Esmu badā.
Smaržo gardi.
- Jā gan. - Lūdzu.
- Pietiks? - Jā, būs labi.
Es tik daudz negribu.
Nerunā un ēd. Tu esi augoša meitene.
Manā vecumā ir citādi. Cilvēks ir tikai resns vai kārns.
Vēl, vēl, neskopojies.
Paldies, smukulīt.
Tas ir garšīgs. Burvīgi.
Labu apetīti.
Gribi?
Jā.
Garšīgs, ne? Viņš gatavo kā eņģelis.
Nāc, nāc.
Garšīgs?
IEDVESMOJOTIES NO SANDRAS BARNEDAS ROMĀNA LA TIERRA DE LAS MUJERES
Tulkojis Imants Pakalnietis